ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

31 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/4234/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши у письмовому провадженні  адміністративну справу за апеляційною скаргою  Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ»  
на рішення  Кіровоградського окружного адміністративного суду від  08.02.2021 р.  (м. Кропивницький, суддя Хилько Л.І.) у справі № 340/4234/20
за позовом  Головного управління ДПС у Кіровоградській області
до  Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ»
про  стягнення податкового боргу, -
встановив:          
У жовтні 2020 року Головне управління ДПС у Кіровоградській області (надалі – позивач) звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ» (надалі – відповідач), в якому просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ», яке має податковий борг, кошти з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника на суму податкового боргу в розмірі 
 4470996,68 грн. на користь державного бюджету України. 
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08.02.2021 адміністративний позов задоволено. 
Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки до матеріалів справи не надано доказів сплати податкового боргу, який підтверджується наявними у справі доказами. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема тим, що:
-  судом першої інстанції порушено порядок розгляду справи, адже вона не підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; 
-  суд першої інстанції не здійснив повідомлення скаржника електронним або телефонним зв`язком, а зазначені обставини свідчать про порушення права на участь в судовому засіданні та права на захист;
- більша кількість податкових повідомлень-рішень відповідачем не отримувались, з причин не вручення їх відповідачу, тому такі податкові повідомлення-рішення не можуть вважатися такими, що набули статусу узгоджених, отже податкова вимога про стягнення податкового боргу в розмірі 4  470  996, 68 грн. прийнята протиправно, підлягає скасуванню, а сума не підлягає до сплати.
Від позивача відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів  ст. 311 КАС України.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ» (код ЄДРПОУ 42163342) є юридичною особою, зареєстрованою 29.05.2018, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців зроблено запис номер 12741020000015334.
29.05.2018 відповідача взято на облік як платника податків Головним управлінням ДПС у Кіровоградській області (Кропивницьке управління, Кропивницька ДПІ 
(м. Кропивницький), що підтверджується наданим позивачем до матеріалів справ витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) станом на 21.09.2020р., за критерієм пошуку «код ЄДРПОУ юридичної особи» 42163342. Також, згідно цього витягу, адресою місцезнаходження відповідача визначено: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Тараса Карпи, 84, кім.400/1.
Крім того, в матеріалах справи також наявний витяг з ЄДР станом на 03.02.2021р., який отримано судом першої інстанції за критерієм пошуку «код ЄДРПОУ юридичної особи» 42163342, згідно якого у процесі розгляду Кіровоградським окружним адміністративним судом цієї справи адреса місцезнаходження відповідача з 17.12.2020 змінилося на: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, б. Шевченка, 258, офіс 56А.
З матеріалів справи убачається, що за відповідачем рахується податковий борг з податку на додану вартість в сумі 4 470 996,68 грн., який складається з наступного:
згідно акту про результати камеральної перевірки № 927/11-28-52-03-24/1/42163342 від 27.11.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення №0134745203 від 20.12.2019 року, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі  859068,79 грн., за рахунок часткового погашення в сумі - 7320,83 грн., борг складає - 851747,96 грн.,  яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання;
згідно акту про результати камеральної перевірки № 745/11-28-52-03-24/1/42163342 від 14.11.2019 року винесено податкове повідомлення-рішення №0137045203 від 27.12.2019 року, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі  165,20 грн.,  яке направлено поштою та отримано 21.01.2020 року;
згідно акту про результати камеральної перевірки № 254/11-28-52-03-24/1/42163342 від 23.01.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення №0038185203 від 16.03.2020 року, яким відповідачу нараховано основного зобов`язання  2 863 563 грн.  та штрафні санкції в сумі - 715891 грн.,  яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання;
згідно акту про результати камеральної перевірки № 475/11-28-52-03-24/1/42163342 від 14.02.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення: № 0042905203 від 02.04.2020 року, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі - 7,53 грн.,  яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання; №0042945203 від 02.04.2020 року, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі  503,48 грн.,  яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання;
згідно акту про результати камеральної перевірки № 909/11-28-52-03-24/1/42163342 від 24.03.2020 року винесено податкове повідомлення-рішення №0052365203 від 19.05.2020 року, яким відповідачу нараховано штрафні санкції в сумі  731,68 грн.,  яке направлено поштою та повернуто за закінченням терміну зберігання;
01.03.2020 року нараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації 
№ 9030216650 від 20.02.2020 за січень 2020 р., в якій підприємством обраховано суму ПДВ в розмірі  8 286 грн.;
01.06.2020 року нараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації № 911494696 від 20.05.2020 за квітень 2020 р., в якій підприємством обраховано суму ПДВ в розмірі  2 грн.;
31.08.2020 року нараховано податкове зобов`язання з податку на додану вартість згідно поданої відповідачем до контролюючого органу податкової декларації №9207266170 від 20.08.2020 за липень 2020 р., в якій підприємством обраховано суму ПДВ в розмірі  2 грн.;
Також, відповідачу було нараховано пеню в сумі  30096,83 грн.
21.02.2020 року позивачем було сформовано податкову вимогу №6452-52 на суму 860203,16 грн., яка була направлена відповідачу поштовим зв`язком та повернута за закінченням терміну зберігання.
У зв`язку із несплатою відповідачем вказаної суми податкового боргу позивач звернувся до суду із позовом у даній справі.
Приймаючи рішення по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  у матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем податкового боргу, який в свою чергу підтверджується наявними у справі доказами, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Згідно з частиною 2  статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Так, відповідно до пп.  16.1.4 п. 16.1 ст. 16 Податкового кодексу України (далі  ПК України), платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Відповідно до пп.  20.1.34  п.  20.1  ст.  20 ПК України, податкові органи наділені повноваженнями звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.
Згідно п.  95.1  ст.  95 Податкового кодексу України  контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
Відповідно до пп.  14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України   податковий борг  це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному  ПК України.
Пунктом  57.3 статті 57 ПК України  встановлено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту  54.3 статті 54  цього  Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до п.  58.1 ст. 58 ПК України  контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до  статті 54  цього Кодексу  (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до  розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Форма та порядок  надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Приписами ст. 58.3  ПК України визначено, що   податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42  цього Кодексу.
Відповідно до п.  42.2 ст. 42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Позивачем до матеріалів справи було надано копії податкових повідомлень-рішень №0134745203 від 20.12.2019, №0137045203 від 27.12.2019, №0038185203 від 16.03.2020, №0042905203 від 02.04.2020, №0042945203 від 02.04.2020, №0052365203 від 19.05.2020., які були направлені відповідачу засобом поштового зв`язку за адресою: 25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Т. Карпи, 84, кім.400/1, що в свою чергу до 17.12.2020 містилася в ЄДР як адреса місцезнаходження відповідача. 
          В подальшому, поштові відправлення із вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями повернулися до позивача, окрім поштового відправлення з податковим повідомленням-рішенням №0137045203 від 27.12.2019, яке 21.01.2020 було отримано.
          Колегія суддів бере до уваги, що Верховним Судом у постанові від 09.10.2018 по справі №820/1864/17 висловлено позицію, відповідно до якої, за правилами п.42.2 ст.42 ПК України  документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто врученими платнику податків або його представнику. При цьому, добросовісний платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі невиконання нього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
          Аналогічний правовий висновок щодо застосування вказаної норми права у подібних правовідносинах міститься в постановах Верховного Суду, зокрема, у справах 
№ 639/4278/16-а, № 222/1402/16-а, № 813/1517/16, № 520/3945/19, № 140/30/20.
          Тобто, доводи апеляційної скарги в частині неузгодженості податкових повідомлень-рішень, копії яких містяться в матеріалах справи, є безпідставними, адже ці рішення вручені відповідачу належним чином у відповідності до вимог п.42.2 ст.42 ПК України, а в матеріалах справи відсутні докази оскарження таких податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку.
          В свою чергу, саме відповідач, як добросовісний платник зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, а тому в даному випадку він не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для нього наслідків.
          Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 18 квітня 2019 року у справі №813/2092/15, оскільки вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених  Податковим кодексом України, тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки податкове повідомлення-рішення суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі.
          Відповідно до п.59.1 ст.59 ПК України  у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
          Згідно з п.  59.5 ст. 59 ПК України  у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.
          У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
          Системний аналіз зазначених положень зумовив висновок про те, що несплата платником податків узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки є підставою для формування податковим органом та надіслання податкової вимоги. Податковий борг може бути стягнутий у судовому порядку за зверненням податкового органу. Стягнення податкового боргу у судовому порядку передбачає, що податковим органом виконано законодавчі приписи щодо порядку формування та направлення вимоги про стягнення податкового боргу.
          Колегією суддів встановлено, що з метою виконання приписів  ПК України  позивач надіслав рекомендованим листом з повідомленням податкову вимогу форми "Ю" від 21.02.2020 року №6452-52 на адресу місцезнаходження відповідача, яка містилася в ЄДР станом до 17.12.2020, однак поштове відправлення із цією вимогою було повернуто позивачеві за закінченням терміну зберігання.
          В свою чергу, доказів оскарження або відкликання даної податкової вимоги матеріали справи не містять.
          Порядок надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків регулюється  Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, затвердженим  наказом Міністерства фінансів України від 30 червня 2017 року №610.
          Пунктом 6 розділу IV зазначеного Порядку встановлено, у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
          Отже, керуючись вищевикладеним, беручи до уваги висновки  Верховного Суду у постанові від 09.10.2018 по справі №820/1864/17, колегія суддів робить висновок про належне вручення відповідачу податкової вимоги від 21.02.2020 року №6452-52.
          Відносно доводів скаржника про порушення його права на участь в судовому засіданні та права на захист, колегія суддів зазначає наступне.
          З матеріалів справи вбачається, що відповідачу судом першої інстанції двічі було направлено засобом поштового зв`язку копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05.10.2020 за адресою його місцезнаходження, яка містилася в ЄДР до 17.12.2020, однак дані поштові відправлення повернулись до суду першої інстанції  без вручення з відміткою від 11.10.2020 р. та від 05.12.2020 р. "адресат відсутній за вказаною адресою". 
          Відповідно до висновків Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28.01.2021 року у справі №  820/1400/17, від 16.12.2020 року у справі №120/4080/19-а, до повноважень адміністративних судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому повідомлення про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками «за закінченням терміну зберігання», «адресат вибув», «адресат відсутній» і т. п., з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання адміністративним судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом належних процесуальних дій.
          Колегія суддів враховує, що суд першої інстанції двічі направляв на адресу місцезнаходження відповідача копію ухвали про відкриття провадження у справі від 05.10.2020 й обидва рази поштові відправлення повертались на адресу суду. Також, в матеріалах справи наявні докази направлення позивачем відповідачу позовної заяви з додатками.
          Тобто, суд першої інстанції вжив достатніх заходів  з метою належного повідомлення скаржника про відкриття провадження у справі. Більш того, як вбачається з матеріалів справи, скаржник і раніше не отримував кореспонденцію, зокрема від позивача, направлену на ту ж саму адресу, куди суд першої інстанції двічі направляв ухвалу про відкриття провадження від 05.10.2020, хоча саме ця адреса містилася в відомостях ЄДР про місцезнаходження відповідача і саме скаржник був зобов`язаний забезпечити отримання  кореспонденції за цією адресою.
          Відносно доводів скаржника про порушення судом першої інстанції порядку розгляду справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.
          Приписами ч.1 ст. 257 КАС України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
          Відповідно до п.1 ч.1 ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо стягнення грошових сум, що ґрунтуються на рішеннях суб`єкта владних повноважень, щодо яких завершився встановлений цим Кодексом строк оскарження та сума яких не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
          Предметом спору у цій справі є стягнення  несплаченого податкового боргу у розмірі 4470996,68 грн.
          Приписами ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» було установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року - 2102 гривні, з 1 липня - 2197 гривень, з 1 грудня - 2270 гривень.
          Отже, колія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції помилково розглянув цю справу у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, адже предметом спору у цій справі є стягнення несплаченого податкового боргу в розмірі, який перевищує сто розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, встановленого законодавством на час подання позовної заяви, через що ця справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.           
Відповідно ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо суд розглянув за правилами спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.
Колегією суддів встановлено, що висновок суду першої інстанції про відсутність сплати відповідачем податкового боргу, який підтверджується наявними доказами у справі, є законним та обґрунтованим. Однак, в даному випадку підставою для скасування рішення суду є виключно недотримання судом вимог процесуального законодавства.
Керуючись приписами ст. 317 КАС України, колегія суддів вважає за необхідне ухвалити постанову про скасування рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення про задоволення адміністративного позову. 
Керуючись статтями  317,  321,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ» – задовольнити частково.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 08 лютого 2021 року у справі № 340/4234/20 – скасувати.
Позов задовольнити.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ДОН АГРО ТОРГ» (код ЄДРПОУ  42163342), з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника податків, на користь державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість в розмірі 4 470 996,68 грн. (чотири мільйони чотириста сімдесят тисяч дев`ятсот дев`яносто шість гривень 68 копійок).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
  
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко