ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2022 року		Справа № 380/18768/21 пров. № А/857/3172/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідач - Качмара В.Я.,
суддів - Большакової О.О., Затолочного В.С.,
при секретарі судового засідання - Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) та Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання до вчинення дій, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року (суддя Гулик А.Г., м.Львів, повний текст складено 8 листопада 2021 року),

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) (далі - ВПВР, Управління, ЗМУ відповідно) та ЗМУ в якому просила: 
визнати бездіяльність відповідачів;
зобов`язати відповідачів відновити виконавче провадження №63354786 (далі - ВП №63354786) з виконання виконавчого листа №463/4584/16-ц, виданого 02.06.2020;
зобов`язати відповідачів надати позивачу оригінал, якщо він такий є випуску газети «Високий замок» за 5-11.11.2020 №88 (6034);
стягнути з ВПВР, ЗМУ моральну шкоду в розмірі 20000 грн за приниження честі та гідності боржником Товариством з обмеженою відповідальністю «Високий замок» (далі - ТОВ) та бездіяльність з боку посадових осіб щодо ненадання оригіналу даної публікації та ненадання всіх процесуальних документів виконавчого провадження, а саме незаконне на думку позивача виконавчого провадження без повідомлення ОСОБА_1 про закриття без надсилання постанови про закриття, без належного спростування публікації за 18-24.02.2016 «Чиновницький рекорд: 11 років на лікарняному» та не реагування на вимоги та заяви ОСОБА_1 щодо надання всіх процесуальних документів виконавчого провадження.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року відмовлено у відкритті провадження у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до ВПВР, ЗМУ про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії. Роз`яснено позивачу, що розгляд заявлених позовних вимог належить до юрисдикції місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить таку скасувати і направити справу на новий розгляд згідно частини першої статті 318 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в Личаківський районний суд м.Львова.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що підставою звернення до суду першої інстанції із скаргою на бездіяльність відповідачів є відновлення Виконавчого листа та виконання рішень національних судів України. Також скаржник наводить норми окремих статей КАС та Конституції України та просить направити справу до Личаківського районного суду м.Львова.
Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що законом встановлений інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби при виконанні ними рішень ухвалених згідно з Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), на підставі виконавчого документу, виданого загальним судом, при зверненні до суду сторони відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників, в зв`язку з чим вказаний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що  рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22 листопада 2019 року у №463/4584/16-ц зобов`язано газету «Високий Замок» спростувати недостовірну, неправдиву інформацію поширену на ОСОБА_1 у випуску за 18-24 лютого 2016 року «Чиновницький рекорд: одинадцять років на лікарняному», а саме спростувати неправдиву інформацію стосовно перебування на лікарняному та факту виплати згідно Рішення Євросуду на момент виходу публікації. Стягнуто з ТОВ на користь ОСОБА_1 5000 грн моральної шкоди (далі - Рішення суду), на виконання якого видав виконавчий лист №463/4584/16-ц від 02.06.2020 (далі - Виконавчий лист).
Зазначений Виконавчий лист пред`явлений до виконання.
12.10.2021 ЗМУ листом №5988/82/2/03.2-14 повідомило позивача, що у Франківському відділі державної виконавчої служби у м.Львові ЗМУ (далі - ВДВС) перебувало ВП №63354636 з примусового виконання Виконавчого листа. 18.11.2020 на адресу ВДВС надійшла заява ТОВ згідно якої встановлено, що боржник надав спростування в газеті «Високий Замок» за 05-11.11.2020 №88 (6034). Враховуючи зазначене державним виконавцем, керуючись вимогами пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон), 19.11.2020 винесено постанову про закриття виконавчого провадження. Станом на 11.10.2021 постанова про закінчення виконавчого провадження стягувачем до начальника ВДВС та у судовому порядку не оскаржувалася. Також у ВДВС на виконанні перебувало виконавче провадження №63354786 з примусового виконання Виконавчого листа в частині стягнення з ТОВ на користь ОСОБА_1 5000 грн моральної шкоди. На депозитний рахунок ВДВС боржником сплачено кошти у розмірі 5800 грн (а.с.4).
Проте, як стверджує позивач, ВП №63354786 протиправно закрите, а Рішення суду залишається невиконаним. Вказані обставини позивач розцінює як протиправну бездіяльність співвідповідачів.
Відповідно до пунктів 3, 4, 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу;належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності;немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Частиною першою статті 287 КАС передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дії, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
Відповідно до частини першої статті 74 Закону рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина друга статті 74 Закону).
Як встановлено вище, позивач у справі оскаржує дії та бездіяльність відповідачів, які полягають у закритті ВП №63354786 та не виконанні Рішення суду на підставі якого виданий Виконавчий лист.
За наведених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач-апелянт фактично оскаржує бездіяльність відповідачів, яка полягає у не виконанні Виконавчого листа, пред`явленого за наслідками ухвалення Рішення суду у цивільній справі.
Відповідно до частини першої статті 447 ЦПК сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до вказаного Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції (частина перша статті 448 Цивільного процесуального кодексу України).
При цьому, якщо законом установлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до суду, який ухвалив відповідне рішення, як це передбачено для виконання судових рішень, у такому випадку виключається юрисдикція адміністративних судів у такій категорії справ.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14 березня 2018 року у справі № 213/2012/16.
Таким чином, законом встановлений інший порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності посадових осіб державної виконавчої служби при виконанні ними рішень ухвалених згідно з ЦПК, на підставі виконавчого документу, виданого загальним судом, при зверненні до суду сторони відповідного виконавчого провадження чи їхніх представників, в зв`язку з чим вказаний позов не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 170 КАС суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.
Враховуючи викладене та зважаючи, що заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, суд першої інстанції дійшов вірного, що у відкритті провадження за позовною заявою необхідно відмовити.
Посилання скаржника на те, що ухвала суду підлягає скасуванню на підставі частини першої статті 318 КАС не приймаються до уваги судом апеляційної інстанції, так як вказана норма статті регулює випадки коли справа уже розглянута судом першої інстанції та прийнято рішення по суті спору з порушенням правил юрисдикції (підсудності).
В розглядуваному випадку, судом першої інстанції не вчинено дій стосовно прийняття позовної заяви до провадження та відкриття провадження по справі, призначення її розгляду та розгляду справи по суті із ухваленням рішення суду.
Крім того, скаржник сама вказує, що справа має розглядатися в місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Наведені вище висновки суду першої інстанції є повними та вичерпними, а відповідні доводи апелянта - надумані, свідчать про переоцінку ним фактичних обставин справи в свою користь, довільне і неправильне трактування наведених вимог законодавства.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315-316, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 8 листопада 2021 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 14 березня 2022 року.