РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року
м. Рівне

Справа № 569/5096/20
Провадження № 22-з/4815/8/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого Ковальчук Н. М.        
суддів: Гордійчук С. О., Шимківа С. С.,
секретар судового засідання – Ковальчук Л. В.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 – адвоката Мельниченко Олени Андріївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського апеляційного суду перебувала цивільна справа № 569/5096/20 за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та моральної шкоди.

У цій справі відкрито два апеляційні провадження: 
1) № 22-ц/4815/88/22 за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року;
2) та № 22-ц/4815/89/22 за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2021 року.

Постановами Рівненського апеляційного суду від 18 січня 2022 року апеляційні скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 11 травня 2021 року та на додаткове рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08 липня 2021 року залишені без задоволення.

Представник ОСОБА_1  – адвокат Мельниченко Олена Андріївнаподала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат у справі. Заявником на її обґрунтування зазначено, що при ухваленні постанов Рівненським апеляційним судом не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу, що їх поніс її довіритель в розмірі 3 500,00 грн.. Зазначає, що на підтвердження витрат на правничу допомогу додає усі необхідні документи, включаючи копію прибуткового касового ордера на суму 3 500,00 грн, сплачених ОСОБА_1 адвокату Мельниченко О. А.. Просила задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, апеляційний суд прийшов до висновку про задоволення заяви.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша-друга статті 133 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) Розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Наведене правове обґрунтування надає можливість суду ефективно захистити порушені права заявника, забезпечити реалізацію принципу цивільного судочинства – відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, але у порядку, передбаченому законом.  

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу заявником додано: копію Додатку № 1 до договору про надання правової допомоги № 14-01/20 від 23.03.2020 року (замовлення № 1 до договору про надання правової допомоги № 14-01/20 від 23.03.2020 року);копія Додаткової угоди до договору правової допомоги (витяг) від 14 вересня 2021 року; копія Акту приймання-передавання послуг із надання правової допомоги від14.01.2022 року, в якому перелічено наступні послуг: ознайомлення з матеріалами апеляційної скарги, пошук судової практики з питань захисту порушених прав клієнта, складання відзиву на апеляційну скаргу, складання клопотань та заяв у справі); копію квитанції до прибуткового касового ордера № бн/21 на суму 3500,00 грн..

Заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу подана до Рівненського апеляційного суду 17 січня 2022 року, тобто у відповідності до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України. 

Таким чином, заявлений розмір витрат на правничу допомогу підтверджений належними і достовірними доказами, сплату яких ОСОБА_1 адвокату Мельниченко Олені Андріївні підтверджено копією квитанції до прибуткового касового ордера № бн/21 від 01.09.2021 року на суму 3 500,00 грн., у зв`язку з чим вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Керуючись ст. 141, 270, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника  ОСОБА_1 – адвоката Мельниченко Олени Андріївнипро ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення регламентної виплати та моральної шкоди– задовольнити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро Українина користь  ОСОБА_1 відшкодування судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 лютого 2022 року.

Головуючий                                                        Ковальчук Н. М.

Судді:                                                                Гордійчук С. О.

                                                                       Шимків С. С.