ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

          10 лютого 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12916/20	

головуючий суддя І інстанції - Златін С.В.

          Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
          головуючого судді   (доповідача)  Іванова С.М.,
          суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,      

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року в адміністративній справі №160/12916/20 за позовом   ОСОБА_1  до  Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернулась до суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та скасувати рішення від 06.08.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в Брянківському обласному протитуберкульозному диспансері з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року на посаді медичної сестри палатної та в Слов`яносербській обласній туберкульозній лікарні з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року на посаді медична сестра палатна в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;
- зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до п. «б» ст.  13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1 -р/2020 від 23.01.2020 року з дати набрання рішенням суду по адміністративній справі законної сили.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та скасовано рішення від 06.08.2020 року про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи в Брянківському обласному протитуберкульозному диспансері з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року на посаді медичної сестри палатної та в Слов`яносербській обласній туберкульозній лікарні з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року на посаді медична сестра палатна в подвійному розмірі, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії  за віком на пільгових умовах по Списку № 2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020, подану 28.07.2020р., з урахуванням висновків суду, викладених в даному рішенні.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне Управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення як таке, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову  відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що позивачу було правомірно відмовлено у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із недосягненням останньою пенсійного віку на дату звернення та недостатності пільгового стажу.
ОСОБА_1 було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції, остання просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.04.2015р. №1216-5596.
28.07.2020р.   ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2, відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020.
Листом відділу з питань перерахунків пенсій №14 управління застосування пенсійного законодавства  Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 06.08.2020р. за №0400-0319-8/64988 повідомило позивачку про відмову в призначенні пенсії зазначивши, що загальний страховий стаж позивача складає  28 років 2 місяці 7 днів, в тому числі  стаж по Списку №2 – 7 років 4 місяці. Також повідомлено, що неможливо врахувати періоди роботи до пільгового стажу згідно довідок від 02.04.2014р. №62 (відсутня інформація щодо проведення атестації робочих місць та підстава видачі довідки), від 14.07.2020р.№24 (у вказаний період діяли Списки, затверджені постановою КМУ від16.01.2003р. № 36). Окрім наведеного вказано, що на момент звернення із заявою про призначення пільгової пенсії (28.07.2020р.) ОСОБА_1 виповнилось 52 роки 8 місяців.
Не погодившись з вказаними доводами відповідача, позивач звернулась  до суду з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що необґрунтованими є підстави для неврахування відповідачем спірного періоду роботи ОСОБА_1 у період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року, з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року до пільгового стажу за Списком №2 згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
3 жовтня 2017 року Верховною Радою України було        ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив        Закон № 1058-ІV        розділом XIV-1, який містить пункт 2 частини другої статті 114 такого змісту:
«На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком                № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах».
За приписами        статті 12 Закону № 1788-XII        право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість, згідно з пунктом «б»        статті 13 Закону № 1788-XII        в редакції, чинній до внесення змін        Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що затверджений Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом «б»        статті 13 Закону № 1788-ХІІ        вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 50 років до 55 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають        Конституції України        (є неконституційними), стаття        13, частина друга статті        14, пункти «б» - «г» статті        54 Закону № 1788-XII        зі змінами, внесеними        Законом № 213-VIII        (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного        Рішення        застосуванню підлягають стаття        13, частина друга статті        14, пункти «б» - «г» статті        54 Закону         № 1788-XII        в редакції до внесення змін        Законом № 213-VIII        для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення        Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим, вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін        Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим, на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в        рішенні        КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами        Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та  Законом № 1058-ІV        - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 50 років, тоді як другий - у 55 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену        Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод        від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі                № 520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у спірних правовідносинах  застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ        з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не        Закону № 1058-ІV.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як вбачається з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , виданої 05.09.1984р., ОСОБА_1 у період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року працювала  на посаді медичної сестри палатної у Брянківському обласному протитуберкульозному диспансері, з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року на посаді медична сестра палатна в Слов`яносербській обласній туберкульозній лікарні.
Наявність атестації робочого місця позивача за умовами праці підтверджується записами № 10, №13 в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_1 .
Наведена трудова книжка позивача серії НОМЕР_1 містить всі необхідні відомості, які підтверджують трудовий стаж на пільгових умовах за Списком №2 у період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року, з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року.
Окрім цього, позивачем, на підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів  у ній, надано довідки від 02.04.2014р. №62, від 14.07.2020р. №24, згідно з якими посада сестри медичної (палатної) передбачена Списком №2.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про необґрунтованість підстав для неврахування відповідачем спірного періоду роботи ОСОБА_1 у період з 01.04.2011 року по 01.11.2013 року, з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року до пільгового стажу за Списком №2, згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 .
Крім того, відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
З огляду на вказані правові приписи, період роботи ОСОБА_1 з 05.11.2013 року по 07.08.2014 року підлягає зарахуванню до стажу її роботи у подвійному розмірі.
Отже, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку щодо обгрунтованості зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розгляну заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії  за віком на пільгових умовах по Списку №2 відповідно до п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції Рішення конституційного Суду України від 23.01.2020р. №1-р/2020, подану 28.07.2020р., з урахуванням висновків суду.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління  Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 року в адміністративній справі №160/12916/20  – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

   
          Головуючий суддя                                                                      С.М. Іванов 

          Суддя                                                                                          О.М. Панченко 

          Суддя                                                                                          В.Є. Чередниченко