ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2022 року                                 
м. Харків
справа № 643/11428/21
провадження № 22-ц/818/1216/22 
Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого: судді - Тичкової О.Ю., 
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
за участю секретаря судового засідання – Антонович А.А.,
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 
відповідачі - Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Бабенко Дмитро Анатолійович, Державне підприємство «Сетам», ОСОБА_2 
інші учасники справи:
треті особи- Приватне Акціонерне Товариство «Укрсоцбанк», приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Малахова Галина Іванівна, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2021р., в складі судді Осадчого О.В.
УСТАНОВИВ :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна та державної реєстрації права власності.
В обґрунтування заяви зазначено, що 18.10.2019 державним підприємством «СЕТАМ» були проведені електронні торги з реалізації нежитлових приміщень, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Дані торги, на думку позивача, були проведені з порушенням процедури їх проведення. Переможцем торгів було обрано ОСОБА_2 . Позивач вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або призвести до неможливості його виконання, оскільки, ОСОБА_2 на даний час намагається відчужити спірне майно третім особам, що підтверджується оголошенням про продаж, розміщеним на інтернет сайті: ОСОБА_6 тобто є реальна загроза вибуття цього майна з власності відповідача. У зв`язку з цим позивач просив суд заборонити відчуження нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-5, 4- го поверху №1-6 загальною площею 193,6 кв.м. в літ Г-4 та нежитлових приміщень підвалу № 1, 2, 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 2-го поверху № 1, 2, 3 в літ Г-4, загальною площею 281,1 кв.м., (до реконструкції нежитлова будівля літ. Г-2), розташовані за адресою: АДРЕСА_1 до набрання рішенням суду законної сили.
Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 08.07.2021р. заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено
Ухвала суду мотивована тим що, при вивченні матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 та державним підприємством «Сетам», приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. і ОСОБА_2 існує спір з приводу визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна та державної реєстрації права власності. Предметом даного спору є нежитлові приміщення, які знаходяться у АДРЕСА_1 . Спірне майно 18.10.2019 реалізовано на електронних торгах, переможцем яких обрано відповідача по справі - ОСОБА_2 , за яким 17.02.2020 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. було зареєстровано право власності на нежитлові будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачем долучено фотокопії оголошень про продаж нежитлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розміщених на інтернет сайті: ОСОБА_6 , що дає підстави вважати що, приміщення, яке продається на сайті оголошень є предметом спору, у зв`язку з чим є реальна загроза вибуття цих приміщень з права власності позивача, що утруднить або унеможливить виконання рішення суду. Оскільки заява про забезпечення позову в достатній мірі обґрунтована, а зазначені представниками позивача підстави та вид забезпечення позову є співмірними з пред`явленими вимогами, вид забезпечення позову обрано відповідно до п.2 ч. 1 ст.150 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача.
Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_5 яка діє в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить суд скасувати ухвалу суду першої інстанції.
Апеляційна скарга мотивована тим що, ухвала суду першої інстанції є незаконною. Так підставою задоволення заяви ОСОБА_1 є ймовірність відчуження спірного майна, але ОСОБА_1 ніколи не був власником спірного приміщення, на яке було накладено заборону відчуження. Відповідно до рішення Московського районного суду міста Харкова від 14 травня 2013 року встановлено що спірні приміщення належать ОСОБА_3 на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2007 справа №38/354-07. Тобто є очевидним, що власником спірного майна за цією справою були Приватне багатопрофільне підприємство « СПЕКТР», а потім ОСОБА_3 , а сам ОСОБА_1 ніколи не був власником спірного майна. Таким чином не зрозуміло що наявність або відсутність заходів забезпечення позову жодним чином не впливає на права та законні інтереси позивача по справі. ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами, постійно намагається вигадати нові предмети позову або відкриті кримінальних проваджень з метою накладання будь-яких заборон на розпорядження спірним приміщенням. Також посилання позивача на оголошення про продаж спірних приміщень на інтернет сайтах, є введенням в оману суду, адже такий продаж не може бути здійсненний через те, що на спірні приміщення вже накладено арешт. В провадженні Московського районного суду м. Харкова відкрито провадження по справі № 643/4621/20 про зняття арешту з майна яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 це відомо, оскільки в рамках даної справи саме ОСОБА_1 було подане клопотання про зупинення провадження по справі в якому йому було відмовлено. Тому взагалі відсутні підстави для застосування заходів забезпечення позову, адже в силу суб`єктивних обставин, неможливо здійснити відчуження спірного майна.
Не погодившись з апеляційною скаргою, ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому просить, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.
Відзив мотивовано тим що, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Посилання апелянта на те, що позивач не має жодного відношення до спірних нежитлових приміщень. Продаж спірного майна може порушити права та законні інтереси позивача, оскільки в результаті порушення порядку реалізації спірного майна його незаконно позбавили права власності на вказане майно як спадкоємця ОСОБА_7 .. Встановлені в ухвалі заходи забезпечення позову є співмірними та обґрунтованими.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з таких підстав.
У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 375 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як установлено судовим розглядом та вбачається із матеріалів справи, При вивченні матеріалів справи встановлено, що між ОСОБА_1 та державним підприємством «Сетам», приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенко Д.А. і ОСОБА_2 існує спір з приводу визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу про проведення електронних торгів, акту державного виконавця, свідоцтва про придбання майна та державної реєстрації права власності.
Предметом даного спору є нежитлові приміщення, які знаходяться у АДРЕСА_1 .
Спірне майно 18.10.2019 реалізовано на електронних торгах, переможцем яких обрано відповідача по справі - ОСОБА_2 , за яким 17.02.2020 було зареєстровано право власності на нежитлові будівлі розташовані за адресою: АДРЕСА_1 приватним нотаріусом ХМНО Малаховою Г.І. на підставі свідоцтва від 17.02.2020, зареєстрованого в реєстрі за №474.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.
Частиною 1 ст.150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема пунктами 1, 2, 4, 5, 10 встановлені таки види забезпечення позову як: накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; заборона вчиняти певні дії; заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; інші заходи у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлових приміщень 3-го поверху № 1-5, 4-го поверху №1-6 загальною площею 193,6 кв.м в літ Г-4 та нежитлових приміщень підвалу № 1, 2, 1-го поверху № 1, 2, 3, 4, 2-го поверху № 1, 2, 3 в літ Г-4, загальною площею 281,1 кв.м, (до реконструкції нежитлова будівля літ. Г-2), розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що між сторонами існує спір про право власності на вищезазначені нежитлові приміщення та дійшов законного висновку що вжиття заходів забезпечення позову є співмірним з заявленими позовними вимогами ОСОБА_1 та може забезпечити в майбутньому можливість безперешкодного виконання рішення суду в цій справі.
Таким чином, запропонований заявником вид забезпечення позову шляхом заборони відчуження нежитлових приміщень є належним засобом задля усунення ризику невиконання рішення суду в цій справі, оскільки існує реальна загроза відчуження приміщень у власність третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і одночасно не становить надмірний тягар для власника приміщення.
Оскільки доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 яка діє в інтересах ОСОБА_2 не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, ухвалу суду - залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_5 яка діє в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 08 липня 2021 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 28 січня 2022 року. 
Головуючий                                                         О.Ю.Тичкова
Судді                                                                        О.В. Маміна

                                                                       Н.П. Пилипчук