УХВАЛА

27 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  926/892/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:                   Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 і 
рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.06.2021 у справі

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"
до Акціонерного товариства "Чернівціобленерго"
про стягнення заборгованості в сумі 199 999,99 грн,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2022 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 і рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.06.2021 у справі №  926/892/21, подана 04.01.2022 через засоби поштового зв`язку.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго", Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, зважаючи на таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України, за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 15 цього Кодексу суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Так, за змістом пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 цього Кодексу не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України  для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2)  справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову в цій справі є стягнення 199 999,99 грн, що є меншим, ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01.01.2021 - 227 000,00 грн).

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" обґрунтовує необхідність відкриття касаційного провадження тим, що справа №  926/892/21 має для нього виняткове значення. Як зазначає скаржник, стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат у цьому спорі передбачені пунктом 6.2 Договору про надання послуг з передачі електричної енергії, який укладений на підставі Типового договору про надання послуг з передачі електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №309 "Про затвердження Кодексу системи передачі", та згідно з частиною 4 статті 33 Закону України "Про ринок електричної енергії". Скаржник вважає, що позиції судів першої та апеляційної інстанції у даній справі про безпідставність нарахування штрафних санкції, 3 % річних та втрат від інфляції за прострочення сплати планових платежів призведе до збільшення випадків порушення умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії та погіршення фінансової дисципліни із своєчасної оплати планових платежів в договорах про надання послуг з передачі електричної енергії іншими контрагентами Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго".

Крім того, Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" вважає оскаржувані судові рішення незаконними і необґрунтованими та такими, що прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права. При цьому скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних рішень не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №910/1389/18 та у постанові Верховного Суду від 10.12.2020 у справі №910/14900/19, а також неправильно застосували правові позиції, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19. Скаржник також посилається на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування відповідальності, передбаченої пунктом 6.7 Договору ОСП, за порушення строків розрахунків згідно з пунктом 6.2 Договору ОСП.

Колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" щодо необхідності відкриття касаційного провадження у справі з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не є належним чином обґрунтованими, тому відсутні підстави для висновку про можливість відкриття касаційного провадження у цій справі, зважаючи на таке.

Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, спрямовані на недопущення безладного перебігу судового процесу (за змістом рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України"). Поряд із цим використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи" тощо, не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з особливого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

Касаційний господарський суд зазначає, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила, й необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, оскільки в іншому випадку буде порушено принцип "правової визначеності". 

Верховний Суд зазначає, що наведені у касаційній скарзі доводи заявника не дають підстав вважати, що справа №  926/892/21 має для нього виняткове значення, а висновки судів попередніх інстанцій призведуть до збільшення випадків порушення умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії чи погіршення фінансової дисципліни інших контрагентів із своєчасної оплати платежів за аналогічними договорами. 

Позовні вимоги про стягнення пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат у справі №  926/892/21 обґрунтовані порушенням строків оплати послуг з передачі електричної енергії на підставі договору №0517-02041 від 26.06.2019. Таким чином, спірні правовідносини виникли з правочину, укладеного між сторонами спору. При цьому висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у діях відповідача господарського правопорушення у вигляді прострочення (порушення термінів) розрахунку за надані послуги у спірні періоди мають юридичне значення саме для сторін у цій справі. З огляду на наведене відсутні підстави для висновку про виняткове значення цієї справи для скаржника.

Суд також враховує, що доводи касаційної скарги зводяться до заперечення встановлених судами попередніх інстанцій обставин, до переоцінки доказів, які були здійснені місцевим та апеляційним господарськими судами під час розгляду справи по суті, і в цілому до заперечення результату розгляду справи. Проте незгода з рішеннями судів попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність.

Таким чином, касаційна скарга Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" не містить належного обґрунтування наявності умов, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а суд з власної ініціативи таких умов також не вбачає. З огляду на зазначене підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі немає.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №21920/93, пункт 48) вказано, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури в такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 і рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.06.2021 у справі №  926/892/21, оскільки вона подана на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 12, 15, 17, 163, 232, 234, 287, 293, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1.          Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" на постанову Західного апеляційного господарського суду від 06.12.2021 і рішення Господарського суду Чернівецької області від 29.06.2021 у справі №  926/892/21.

2.          Матеріали касаційної скарги повернути Приватному акціонерному товариству "Національна енергетична компанія "Укренерго"

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не  підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          Т. Б. Дроботова

                                                                                                                   Ю. Я. Чумак