ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

12 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12440/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді  Білак С.В. (доповідач),  суддів:  Олефіренко Н.А., Шальєвої В.А.,    розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року в адміністративній справі №160/12440/20 (суддя у 1 інстанції Сидоренко Д.В.) за позовом   ОСОБА_1  до  Головного спеціалісту Покровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Бойко Валерії Вікторівни, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області  про визнання дій неправомірними та стягнення моральної шкоди,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного спеціалісту Покровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Бойко Валерії Вікторівни, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив: 
- визнати неправомірні дії головного спеціаліста Покровського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Бойко Валерії Вікторівни, які полягають у бездіяльності та відмові видачі довідки про розмір пенсійного забезпечення;
-          стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області моральну шкоду в розмірі 127521,00 грн. в наслідок психологічного насильства та психологічного катування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року позовну заяву ОСОБА_1   повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України, оскільки позивачем не усунуто недоліки позовної заяви. 
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги її заявник посилається на передчасність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для повернення позовної заяви та зазначає, що оскаржувана ухвала є неправомірною та такою, що перешкоджає доступу до правосуддя. Суд першої інстанції не звернув увагу на надані позивачем відомості з державного реєстру фізичних осіб, видані ГУ ДПС у Дніпропетровській області, з яких видно відсутність позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що свідчить про не отримання скаржником ніяких доходів. Також зазначено про не погодження з розміром судового збору. 
Справа судом розглянута  в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Ухвалою суду від 12.10.2020 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору було відмовлено. Позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, шляхом надання: документу про сплату судового збору (квитанції установи банку або відділення зв`язку, які прийняли платіж або платіжне доручення, підписане уповноваженою посадовою особою банку і скріплене печаткою установи банку з відміткою про дату виконання платіжного доручення) за позов, який містить вимоги у тому числі немайнового характеру, у розмірі 840,80 грн.
На виконання вказаної ухвали позивач надав суду письмові заперечення та наступні докази: копію відомостей на виплату пенсії за листопад 2020р., з якої неможливо встановити жодної інформації; копію довідки №711 від 31.07.2020 року про отримання (неотримання)  допомоги, в якій зазначено, що станом на 31.07.2020 року ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) житловою субсидією не користується; копію довідки №710 від 30.07.2020 року про неотримання (неотримання) допомоги в якій
зазначено, що станом на 30.07.2020 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) ніяких видів допомог та компенсацій не отримує; копію індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-7, в яких зазначена інформація за звітний 2013 та 2016 роки; копію відомостей про відсутність реєстрації позивача в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якої неможливо встановити жодної інформації. 
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказані документи не є достатніми доказами на підтвердження майнового стану, за якого неможливо сплатити судовий збір, оскільки такі документи не містять відомостей про майновий стан заявника, який може мати інші джерела доходу (вклади, нерухоме та рухоме майно, грошові допомоги та компенсації, тощо). Доказів, що пенсія є єдиним доходом, а також інших доказів щодо тяжкого матеріального стану, заявником не надано.
Таким чином, згідно з ст.5 Закон України «Про судовий збір» скаржник не відноситься до жодної з зазначених категорій осіб, які звільнені від сплати судового збору.
Також відсутність документів на підтвердження майнового стану особи унеможливлюють вирішення питання щодо зменшення суми судового збору. 
Стосовно розміру судового збору, який слід було сплатити позивачу, слід зазначити наступне. 
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2020 року у розмірі 2102,00грн. 
Таким чином, оскільки позивач подав позов з однією вимогою немайнового характеру, останній повинен був сплатити судовий збір у розмірі 840,80 грн. (2102,00грн. * 0,4).
Таким чином, судом першої інстанції в ухвалі від 12.10.2020 року вірно визначено суму судового збору, який позивач повинен був сплатити. 
Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 позовна заява повертається позивачеві, якщо останній не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції вірно встановлено обставини справи та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись статтями  241-245,  250,  315,  316,  321,322,  327,  329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року в адміністративній справі №160/12440/20 - залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.01.2021 року в адміністративній справі №160/12440/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва