ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/3495/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Мельника В.В. (доповідач),
                               суддів:  Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,     
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О., 
розглянувши у відкритому 
судовому засіданні в м. Дніпро 
апеляційну скаргу                               Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року (головуючий суддя – Казанчук Г.П.) в адміністративній справі

за позовом                                         Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області

до                                                   Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 

про                                                   застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), -

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (далі – Позивач) звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду із позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – Відповідач), в якому просило застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) Відповідача у вигляді зупинення роботи (експлуатації) автозаправної станції з газозаправним пунктом, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом заборони її використання (експлуатації) ФОП ОСОБА_1 та опечатування (опломбування) вентилів запірної арматури технологічного обладнання (заправних колонок, ємностей) і вхідних дверей до операторської автомобільної заправної станції.
В обґрунтування адміністративного позову Позивач, зокрема, вказав, що за результатами проведеної перевірки дотримання Відповідачем вимог законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки були виявлені порушення, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому є підстави для застосування до Відповідача заходів реагування згідно статті 70 Кодексу цивільного захисту України.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року адміністративний позов задоволено частково (а.с.74-79).
Застосовано заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 шляхом повного зупинення роботи автозаправної станції з газозаправним пунктом, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано, зокрема, тим, що за результатами перевірки Відповідачем не усунуто 13 порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної безпеки та цивільного захисту, які створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, як працюючого персоналу, відвідувачів, а також осіб, які будуть здійснювати ліквідацію надзвичайної ситуації (пожежі), в разі її виникнення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.
В апеляційній скарзі Відповідач, із посиланням на неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
Вимоги апеляційної скарги мотивовано, зокрема, тим, що після проведення планової перевірки Відповідачем усунуто більшу частину порушень із зафіксованих в акті перевірки, а ті, які залишились неусунутими, не створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, тому відсутні підстави для застосування найсуворішого заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації автозаправної станції.
Позивачем надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що в апеляційній скарзі Відповідач вказує лише на наміри усувати порушення. Позивач зазначає, що до тепер наявні ризики для життя людей. Застосовний до Відповідача захід реагування має спонукальний характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки на автозаправній станції з газозаправним пунктом.
Позивачем також подано клопотання про розгляд справи №340/3495/20 о 10:20 26.01.2022 без участі Позивача у порядку письмового провадження.
Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.
За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.
Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.12.2014, автозаправна станція, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на правах приватної власності.
На даному об`єкті (АЗС з АГЗП) здійснює господарську діяльність фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .
Відповідно до вимог Кодексу цивільного захисту України, статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», доручення Прем`єр - міністра України від 11.03.2021 № 10033/1/1-21, на виконання окремого доручення ДСНС України від 12.03.2021 № 02-3693/262-1 «Про позапланові перевірки», наказу Управління ДСНС України у Кіровоградській області від 15.03.2021 року № 61 та наказу Олександрійського міськрайонного відділу Управління ДСНС України у Кіровоградській області від 17.03.2021 року № 16 «Про проведення позапланових перевірок об`єктів різних форм власності» (а.с.13) провідним інспектором Олександрійського міськрайонного відділу Управління ДСНС України у Кіровоградській області Сопронюком Ю.Р. на підставі посвідчення від 17.03.2021 № 121 (а.с.14) було проведено з 05 травня по 19 травня 2021 року позапланову перевірку автозаправної станції з газозаправним пунктом ФОП ОСОБА_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з метою дотримання чинного законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки.
За результатами перевірки складено Акт проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки № 200 (далі - Акт), який 19.05.2021 вручено особисто ФОП ОСОБА_1 . Від керівництва даного об`єкта зауважень і заперечень щодо складеного Акта та проведеної перевірки не надходило.
Актом перевірки встановлені порушення Кодексу цивільного захисту України, Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697 (далі - ППБУ), Правил пожежної безпеки для об`єктів зберігання, транспортування та реалізації нафтопродуктів, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 24.12.2008 № 658, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.03.2009 за № 235/16251 (далі - Наказ №658), Положення про паспортизацію потенційно небезпечних об`єктів, затвердженого наказом МНС України від 18.12.2000 № 338, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.01.2001 за № 62/5253 (далі - Наказ № 338), Порядку створення та використання матеріальних резервів для запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабміну Міністрів України від 30.09.2015 № 775 (далі - ПКМУ № 775), Державних будівельних норм України «Системи протипожежного захисту», затверджених наказом Мінрегіону України від 13.11.2014 № 312 (далі - ДБН В.2.5-56:2014), Закону України від 18.01.2001 № 2245-ІІІ «Про об`єкти підвищеної небезпеки» (далі - Закон України № 2245-ІІІ), Порядку проведення навчання керівного складу та фахівців, діяльність яких пов`язана з організацією і здійсненням заходів з питань цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.10.2013 № 819 (далі - ПКМУ № 819), Порядку підготовки до дій за призначенням органів управління та сил цивільного захисту, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 443 (далі - ПКМУ № 443), Порядку здійснення навчання населення діям у надзвичайних ситуаціях, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.06.2013 № 444 (далі - ПКМУ № 444), постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» (далі - ПКМУ № 956), Правил техногенної безпеки, затверджених наказом МВС України від 05.11.2018 № 879, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.11.2018 за № 1346/32798 (далі - ПТБ), Державних будівельних норм України «Автоматизовані системи раннього виявлення загрози виникнення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення», затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.01.2014 № 29 (далі ДБН В.2.5-76:2014), Порядку забезпечення населення і працівників формувань та спеціалізованих служб цивільного захисту засобами індивідуального захисту, приладами радіаційної та хімічної розвідки, дозиметричного і хімічного контролю, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2002 № 1200 (далі - ПКМУ № 1200), а саме:
- не розроблено проектну документацію на будівлю для зберігання масла та газового модуля, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку (розділ ІІ пункту 21 ППБУ);
- не забезпечено справний стан наявної системи протипожежного захисту (установки автоматичної пожежної сигналізації відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту» з послідуючим заключенням угоди на її технічне обслуговування спеціалізованою організацією, яка має ліцензію на право проведення даних робіт (пункти 1.1, 1.4 глави 1 розділу V ППБУ; пункт 12.6 додатку А таблиці А.1 ДБН В 2.5 56:2014);
- не виведено сигнал тривожних сповіщень від приладу приймально-контрольних пожежних систем на пульт пожежного спостерігання (пункт 1.4 глави 1 розділу V ППБУ; пункт 5.8 ДБН В 2.5-56:2014);
- не укомплектовано наявний пожежний щит інвентарем згідно з нормами належності (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.) (пункт 3.11 глави 3 розділу V ППБУ; пункт 10 розділу ХII Наказу №658);
- не забезпечено приміщення та територію автозаправної станції необхідною кількістю вогнегасників у відповідності до Типових норм належності (пункти 3.8, 3.9 глави 3 розділу V ППБУ; підпункт 14 пункту 1 розділу VІІ Наказу № 658);
- не пройдено функціональне навчання посадовою особою, діяльність якої пов`язана з організацією заходів цивільного захисту (стаття 20 КЦЗУ; пункт 7 ПКМУ № 819; пункт 6 ПКМУ від № 444; пункт 15 ПКМУ № 443);
- не здійснено перегляд та не внесено відповідні зміни до декларації об`єкта підвищеної небезпеки (стаття 10 ЗУ № 2245-ІII; пункт 12 ПКМУ № 956);
- не проведено експертизу декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки та не подано її до органів ДСНС (пункти 7, 8 ПКМУ № 956);
- не здійснено перегляд та не внесено зміни до плану локалізації та ліквідації аварій на об`єкті підвищеної небезпеки (стаття 11 ЗУ № 2245-III);
- не здійснено переоформлення паспорту потенційно небезпечного об`єкта (пункт 21 Наказу № 338);
- не забезпечено 100% працюючого персоналу засобами індивідуального захисту (пункт 2 частини першої статті 20 КЦЗУ; ПКМУ №1200);
- не створено матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (ПКМУ № 775);
- на автозаправній станції не впроваджено систему раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у випадку їх виникнення (пункт 1 статті 53 КЗЦУ; пункт 3 розділу 3 ПТБ; ДБН В.2.5-76:2014);
- автозаправну станцію не забезпечено інструментом з металу, що не утворює іскор для відкривання і закривання пробок металевої тари, проведення робіт із обслуговування та ремонту технологічного обладнання у вибухонебезпечних зонах (підпункт 10.11 пункту 10 розділу VI ППБУ);
- допускається експлуатація автозаправної станції без переносного газоаналізатора у вибухозахищеному виконанні (підпункт 30 пункту 1 розділу VII Наказу №658);
- не забезпечено автозаправну станцію розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою (пункт 31 глави 1 розділу VІІ Наказу №658).
Подальша експлуатація автомобільної заправної станції із газовим пунктом ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , із вищезазначеними порушеннями вимог пожежної та техногенної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей (працюючому персоналу та особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі).
Відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Кодексу цивільного захисту України (далі - КЦЗ України) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.
Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.
Згідно підпункту 39 пункту 4 Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 року № 1052, ДСНС України відповідно до покладених на неї завдань організовує і здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями, іншими державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання.
Згідно з п.7 вказаного Положення ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Пунктом 1 Положення про Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, затвердженого наказом ДСНС України від 04.02.2013 р. №3, у редакції наказу ДСНС від 29.03.2021 р. №167, встановлено, що Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області (скорочена назва ГУ ДСНС України у Кіровоградській області) є територіальним органом Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Кіровоградській області, уповноваженим на забезпечення реалізації державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб.
З огляду на зміст п.2 Методичних рекомендацій з оформлення та подачі адміністративного позову органами державного нагляду (контролю) у сфері пожежної та техногенної безпеки щодо застосування заходів реагування, які є додатком до окремого доручення ДСНС України №02-6101/263 від 03.07.2013 р. підготовка адміністративних позовів щодо застосування заходів реагування при виявленні порушення вимог законодавства з питань пожежної та техногенної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб здійснюється центральним органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд (контроль) у визначеній сфері, та його територіальними органами в Автономній Республіці Крим, областях, містах Київ та Севастополь.
Частиною 1 статті 66 КЦЗ України встановлено, що центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.
Абзац перший частини 5 статті 4 Закону України від 05 квітня 2007 року № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності": виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.
Частина 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності": на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
Частина 2 статті 12 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності": у разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання. Санкція, що застосовується до суб`єкта господарювання при першому порушенні, не може бути вищою за мінімальну санкцію, передбачену відповідним законом.
Під час розгляду справи в суді, Відповідачем із 16 порушень вимог пожежної та техногенної безпеки, які вказані у позовній заяві в повному обсязі усунуто 3 порушення, разом з тим не усунутими залишаються 13 порушень, а саме:
- не розроблено проектну документацію на будівлю для зберігання масла та газового модуля, яка повинна бути затверджена у встановленому порядку (розділ II пункту 21 ППБУ);
- не виведено сигнал тривожних сповіщень від приладу приймально-контрольних пожежних систем на пульт пожежного спостерігання (пункт 1.4 глави 1 розділу V ППБУ; пункт 5.8 ДБН В 2.5-56:2014);
- не укомплектовано наявний пожежний щит інвентарем згідно з нормами належності (вогнегасники - 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1шт., багор або лом та гак - 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.) (пункт 3.11 глави 3 розділу V ППБУ; пункт 10 розділу XII Наказу № 658);
- не забезпечено приміщення та територію автозаправної станції необхідною кількістю вогнегасників у відповідності до Типових норм належності (пункти 3.8, 3.9 глави 3 розділу V ППБУ; підпункт 14 пункту 1 розділу VII Наказу № 658);
- не пройдено функціональне навчання посадовою особою, діяльність якої пов`язана з організацією заходів цивільного захисту (стаття 20 КЦЗУ; пункт 7 ПКМУ № 819; пункт 6 ПКМУ від № 444; пункт 15 ПКМУ № 443);
- не здійснено перегляд та не внесено відповідні зміни до декларації об`єкта підвищеної небезпеки (стаття 10 ЗУ №2245-ІІІ; пункт 12 ПКМУ № 956);
- не проведено експертизу декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки та не подано її до органів ДСНС (пункти 7, 8 ПКМУ № 956);
- не здійснено перегляд та не внесено зміни до плану локалізації та ліквідації аварій на об`єкті підвищеної небезпеки (стаття 11 ЗУ № 2245-ІІІ);
- не здійснено переоформлення паспорту потенційно небезпечного об`єкта (пункт 21 Наказу № 338);
- не створено матеріальний резерв для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайної ситуації (ПКМУ № 775);
- на автозаправній станції не впроваджено систему раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у випадку їх виникнення; (пункт 1 статті 53 КЗЦУ; пункт 3 розділу 3 ПТБ; ДБН В.2.5-76:2014);
- автозаправну станцію не забезпечено інструментом з металу, що не утворює іскор для відкривання і закривання пробок металевої тари, проведення робіт із обслуговування та ремонту технологічного обладнання у вибухонебезпечних зонах (підпункт 10.11 пункту 10 розділу VI ППБУ);
- не забезпечено автозаправну станцію розрахунковою кількістю плівкоутворювального піноутворювача для ліквідації можливих пожеж протипожежною технікою (пункт 31 глави 1 розділу VII Наказу № 658).
Часткове усунення Відповідачем частини виявлених порушень (3 порушення із 16) не свідчить про відсутність як виникнення надзвичайних ситуацій (різних рівнів небезпеки), так і загрози життю та здоров`ю людей. 
Пункти 29, 33 та 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України визначають, що об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, який згідно із законом вважається таким, на якому є реальна загроза виникнення аварії та/або надзвичайної ситуації техногенного чи природного характеру; пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю; техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.
Пунктами 1, 3 та 4 частини 1 статті 7 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що цивільний захист здійснюється за такими основними принципами: гарантування та забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності; пріоритетності завдань, спрямованих на рятування життя та збереження здоров`я громадян; максимально можливого, економічно обґрунтованого зменшення ризику виникнення надзвичайних ситуацій.
Згідно пункту 21 частини 1 статті 20 Кодексу цивільного захисту України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки.
Автозаправна станція з газозаправним пунктом, що розташована за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, проспект Соборний, 147-а, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України від 05 вересня 2018 року № 715 «Про затвердження критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику провадження господарської діяльності та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки Державною службою з надзвичайних ситуацій» віднесено до високого ступеня ризику.
Крім того, відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки» вказану автозаправну станцію з газозаправним пунктом ідентифіковано як об`єкт підвищеної небезпеки (код об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки 35.1737303462.01.2); (реєстраційний номер (код) декларації безпеки об`єкта підвищеної небезпеки у Державному реєстрі об`єктів підвищеної небезпеки - 35.1737303462.01.2 Д від 18.12.2019).
Тобто, об`єкт Відповідача - автозаправна станція з газозаправним пунктом (АЗС з АГЗП), є потенційно небезпечним об`єктом та відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки, а подальша його експлуатація із вищезазначеними неусуненими порушеннями вимог пожежної та техногенної безпеки створює загрозу життю та здоров`ю людей (працюючому персоналу та особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі).
Поняття «загроза життю та здоров`ю» є оціночним. При цьому під час обрання заходу реагування у вигляді повного зупинення експлуатації будівель і споруд, слід враховувати принцип співмірності обраного заходу реагування виявленим порушенням та тим, що залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також дотримання справедливого балансу між інтересами відповідача і публічними інтересами (принцип пропорційності).
Так, неукомплектованість автомобільної заправної станції із газовим модулем сертифікованими первинними засобами пожежогасіння, а також пожежного щита відповідним інвентарем не дасть можливості ліквідувати пожежу на ранній стадії, силами працівників АЗС, до набуття нею значних розмірів і створення загрози для життя і здоров`я людей. Відсутність виводу тривожних сповіщень (сигналу) від приймально-контрольного приладу автоматичної пожежної сигналізації на пульт централізованого спостереження спричинить до збільшення часу передачі інформації про пожежу, у зв`язку з чим збільшиться час прибуття пожежних підрозділів, що в свою чергу збільшує час розвитку пожежі, що може призвести до вибуху, а також до збільшення впливу небезпечних факторів пожежі на людину. Непроведення експертизи декларації об`єкта підвищеної небезпеки, переоформлення паспорту потенційно-небезпечного об`єкта, а також нездійснення перегляду плану локалізації та ліквідації аварій не дає змоги отримати об`єктивну інформацію про умови діяльності небезпечного об`єкта, які можуть призвести до підвищення ступеня небезпеки та рівня ризику і невжиття заходів щодо локалізації і ліквідації можливих наслідків аварій на об`єкті, які будуть впливати на життя людей, а також швидко визначити наявну небезпеку та її чинники на підприємстві для своєчасного реагування у разі виникнення надзвичайної ситуації і рятуванню людей. Несправність системи протипожежного захисту (пожежної сигналізації) у разі виникнення пожежі призведе до її пізнього виявлення, у зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть неефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей, що призведе до їх отруєння, а також збільшиться час прибуття пожежно-рятувальних підрозділів (несвоєчасно передається сигнал про пожежу), що в свою чергу збільшує час впливу небезпечних факторів пожежі на людей, що перебуватимуть на об`єкті. Відсутність розрахункової кількості плівкоутворювального піноутворювача не дасть пожежно-рятувальним підрозділам оперативно ліквідувати пожежу в зв`язку з недостатньою кількістю вогнегасної речовини (піни), що в свою чергу збільшує час впливу небезпечних факторів пожежі на людей, що перебуватимуть на об`єкті. Непроходження посадовими особами функціонального навчання з питань цивільного захисту призведе до незнання або низького рівня знань у сфері цивільного захисту та при виникненні надзвичайної ситуації унеможливить злагодженість і правильність дій персоналу об`єкту, що у свою чергу може призвести до загибелі людей. Відсутність створеного матеріального резерву на об`єкті не дасть змоги при виникненні надзвичайної ситуації вчасно відреагувати на її ліквідацію, надати допомогу постраждалому населенню, провести невідкладні та інші відновлювальні роботи, що у свою чергу може загрожувати життю (здоров`ю) людей. Відсутність системи раннього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення населення у разі їх виникнення призведе до пізнього виявлення надзвичайних ситуацій та оповіщення людей, які перебуватимуть на об`єкті, у зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть неефективними, продукти горіння та чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію людей, що призведе до їх отруєння, а також збільшиться час прибуття пожежно-рятувальних підрозділів (несвоєчасно передасться сигнал про надзвичайні ситуації), що в свою чергу збільшує час впливу небезпечних факторів надзвичайної ситуації на людей, що перебуватимуть на об`єкті. Відсутність інструменту з металу, що не утворюють іскор для відкривання і закривання пробок металевої тари, проведення робіт із обслуговування та ремонту технологічного обладнання у вибухонебезпечних зонах, створює додаткові ризики для виникнення надзвичайної ситуації, яка буде загрожувати життю та здоров`ю людей, оскільки об`єкт є вибухопожежонебезпечним та віднесений до об`єктів підвищеної небезпеки.
Отже, встановлені Позивачем порушення дійсно створювати загрозу здоров`ю та життю людей (працюючому персоналу та особам, які будуть здійснювати гасіння пожежі), оскільки не усунення таких може призвести, у разі здійснення пожежі, до невідворотних наслідків у вигляді загибелі людей.
Забезпечення державою конституційних прав громадян на захист життя, здоров`я та власності від невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій має пріоритетне значення.
Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.
Пунктом 12 частини 1 статті 67 Кодексу цивільного захисту України визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.
Частинами 1 та 2 статті 68 Кодексу цивільного захисту України визначено, що посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.
У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.
Статтею 70 Кодексу цивільного захисту України встановлено, що підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об`єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб`єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.
Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.
З огляду на викладене, підставою для застосування заходів реагування є встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей.
Суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції стосовно наявності підстав для застосування відносно Відповідача заходів реагування у сфері державного контролю.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про часткове задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення суду першої інстанції у даній адміністративній справі від 03 вересня 2021 року необхідно залишити без змін.
Доводи апеляційної скарги Відповідача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 243, 310, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 03 вересня 2021 року по справі №340/3495/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
В повному обсязі постанова складена  02 лютого 2022  року.
   
Головуючий - суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов