Справа № 461/2278/21                                Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б. 
Провадження № 22-ц/811/3434/21                Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

20 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – судді: Ванівського О.М.,
суддів – Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,
секретаря Симця М.В.,
з участю: апелянта ОСОБА_1 , відповідача – приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М. та його представника – адвоката Репака В.В., представника третьої особи – ОСОБА_2 – ОСОБА_3 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування результатів електронних торгів з реалізації нерухомого майна ,-

ВСТАНОВИВ:
В березні 2021 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 , в якому просила визнати недійсними та такими, що організовані та проведені з порушенням вимог закону, електронні торги від 01.02.2021 року з реалізації нерухомого майна – Ѕ ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 , визнати недійсними результати електронних торгів від 01.02.2021 року з реалізації нерухомого майна – Ѕ ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 , визнати недійсним Протокол електронних торгів №524089 від 01.02.2021 року з реалізації нерухомого майна – Ѕ ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 , відновити становище, яке існувало до порушення прав та застосувати наслідки недійсності прилюдних торгів від 01.02.2021 року, а саме повернути у власність ОСОБА_1 Ѕ ідеальної частки у квартирі АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог покликалась на те, що 01.02.2021 року проведено електронні торги з реалізації 1/2 частки двокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що вказані електронні торги проведено з порушеннями норм чинного законодавства, які регламентують виконання судових рішень, є такими, що порушують законні права та інтереси позивача, як власника майна, а тому підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що приватний виконавець виконавчого округу Львівської області здійснив стягнення на нерухоме майно без винесення відповідної постанови, чим самовільно змінив спосіб виконання виконавчого документу. Окрім того, позивач стверджує, що під час підготовки до електронних торгів та проведенні цих торгів 01.02.2021 року приватним виконавцем та ДП «СЕТАМ» допущено порушення норм чинного законодавства України, зокрема: опис та арешт майна боржника проводився за відсутності боржника, як власника майна, та без його попередження про вчинення таких дій; проведення експертизи вартості арештованого майна доручено ФОП експерту - оцінювачу ОСОБА_5 , однак до ОСОБА_1 ніхто не звертався щодо огляду експертом вищевказаного приміщення; в результаті внесення до звіту недостовірних даних, експерт з врахуванням допущених порушень оцінив майно боржника приблизно у 60% відсотків від його реальної ринкової вартості, що не відповідає реальній вартості даного майна; на сайті ДП «СЕТАМ» із інформацією про лот № 462294 «1/2 частка двокімнатної квартири заг. пл. 46.9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , представлено лише фотографії фасаду будинку, фотографії під`їзду будинку, фотографії зовнішніх вхідних дверей в квартиру, що свідчить про неповноту змісту оголошення, а саме кількісних та якісних характеристик майна, що спричинило недоотримання грошей боржником від продажу об`єкту нерухомості. Позивач вважає, що допущені приватним виконавцем порушення закону, які пов`язані з неналежним складанням процесуальних документів, у тому числі щодо оцінки майна, самим проведенням експертної оцінки майна, у т.ч. ненаданням експерту відповідних вихідних даних та не забезпечення для експерта можливості огляду майна, призвели до суттєвого зниження первинної вартості. Також дії організатора електронних торгів, який допустив до торгів майна за відсутності повноти та належності оформлення документів для цього, у тому числі фотоматеріалів, в результаті чого перші електронні торги не відбулись, а після зниження ціни на 15 % до участі в торгах зголосився лише 1 учасник, який і був визнаний переможцем за ціною, вдвічі меншою за ринкову вартість майна. Просила позов задоволити.
Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування результатів електронних торгів з реалізації нерухомого майна - відмовлено.
Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.
Судові витрати залишено за позивачем.
Рішення суду оскаржила позивач ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним і не обґрунтованим, суд неповно встановив обставини, які мають значення для справи.
Стверджує, що 21.05.2021 року нею було подано клопотання до суду про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та зміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням з викликом сторін в судове засідання, оскільки справа не може розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки вартість реалізованої частки майна на торгах перевищує ціну позову (250 розмірів прожиткового мінімуму). 
Також звертає увагу суду на те, що нею було подано клопотання про зупинення провадження по справі, у зв`язку з тим, що нею оскаржена оцінка вартості майна, яка на її думку є занижена і є однією з підстав визнання торгів недійсними, а справа є на розгляді в Сихівському районному суді м. Львова.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.
Заслухавши суддю-доповідача, апелянта ОСОБА_1 на підтримання апеляційної скарги, відповідача – приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М. та його представника – адвоката Репака В.В., представника третьої особи – ОСОБА_2 – ОСОБА_3 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що порушень зі сторони відповідачів в ході проведення електронних торгів не встановлено, позивачем не доведено порушення її прав, враховуючи, що державним виконавцем повідомлялося боржника про хід виконавчих дій та про оцінку майна у встановленому законом порядку, а позивач не скористалася своїм правом на самостійне оскарження таких дій у визначений законом спосіб, а тому суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог про визнання недійсними та скасування результатів електронних торгів з реалізації нерухомого майна.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
Матеріалами справи та судом встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 28.12.2017 року у справі №461/1449/16-ц позов  ОСОБА_4  задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4   - 373571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - три проценти річних, всього – 391378,10 грн. У стягненні моральної шкоди відмовлено.
Постановою Апеляційного суду Львівської області від 06.06.2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Галицького районного суду м. Львова від 28 грудня 2017 року залишено без змін.
11 липня 2018 року Галицьким районним судом м. Львова видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 373 571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - гри проценти річних, всього - 391378,10 грн. /а.с.5/.
12 липня 2018 року приватним виконавцем Білим A.M. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №56766387, яку було скеровано на адресу боржника та стягувача /а.с.79-80/.
15 березня 2019 року приватний виконавець звернувся до Галицького районного суду м. Львова з поданням про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.
Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2019 року у справі №461/1908/19 подання приватного виконавця задоволено, визначено 1/2 ідеальної частки нерухомого майна, а саме: квартири загальною площею 46,9 кв.м, що за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 для виконання виконавчого листа №461/1449/16-ц, виданого 11.07.2018 року Галицьким районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 391378,10 грн. /а.с.60-61/.
Постановою Львівського апеляційного суду від 31.08.2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 06.11.2019 року залишено без змін /а.с.62/.
16 вересня 2020 року приватним виконавцем Білим A.M. на адресу ОСОБА_1 було скеровано вимогу №622, у якій виконавець повідомив боржника про те, що 23.09.2020 року приватним виконавцем за адресою: АДРЕСА_3 , будуть проводитися виконавчі дії щодо виявлення, опису та вилучення майна належного боржнику на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості згідно виконавчого документа, окрім того вимагав 23.09.2020 року забезпечити приватному виконавцю безперешкодний доступ до майна боржника /а.с.88/.
23 вересня 2020 року, 02.10.2020 року, 28.10.2020 року, 01.12.2020 року та 02.12.2020 року приватним виконавцем здійснено вихід за адресою: АДРЕСА_3 , однак доступ до квартири боржником не надано, про що складено відповідні акти /а.с.83-87/.
02 жовтня 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та арештовано майно, що належало ОСОБА_1 , а саме: Ѕ частки квартири, загальною площею 46,9 кв.м, що заходиться за адресою: АДРЕСА_3 /а.с.97-98/.
09 листопада 2020 року суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ОСОБА_5 було виготовлено звіт про незалежну оцінку майна, а саме Ѕ частки квартири загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно висновку оцінювача ринкова вартість об`єкта оцінки складала - 831,100 грн., про що було повідомлено боржника та стягувача /а.с.81/.
Згідно протоколу проведення електронних торгів №524089, виданого організатором торгів - Державним підприємством «СЕТАМ», 01.02.2021 року відбулися електронні торги з реалізації нерухомого майна, а саме: 1/2 частки двокімнатної квартири, загальною площею 46,9 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 . Переможцем електронних торгів визнано ОСОБА_2 /а.с.103/.
15 лютого 2021року приватним виконавцем Білим A.M. складено Акт про реалізацію майна – Ѕ частки двокімнатної квартири загальною площею 46,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , в якому зазначено, що стартова ціна продажу нерухомого майна склала - 581 770 грн., ціна продажу - 581 770 грн. /а.с.102/.
Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - и третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
З урахуванням цих норм право на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.
Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установлення вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин.
Відповідно до частини першої статті 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства.
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (частина перша статті 655 ЦК України).
Частиною четвертою статті 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.
Таким чином, правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.
Згідно з Порядком електронні торги - продаж майна за принципом аукціону засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну.
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу II Порядку виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.
Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.
Начальник відділу державної виконавчої служби після отримання проекту заявки та документів щодо передачі майна на реалізацію у строк до трьох робочих днів перевіряє ці документи на відповідність вимогам законодавства, наявність відомостей про місце зберігання й демонстрації майна та у разі виявлення порушень визначає їх перелік та встановлює строк для усунення порушень, який становить не більше трьох робочих днів, а у разі, якщо відповідно до законодавства реалізація майна неможлива, документи щодо передачі майна на реалізацію повертаються державному виконавцю, який їх подав, із зазначенням визначених законодавством підстав, що унеможливлюють реалізацію майна.
У разі встановлення відповідності документів вимогам законодавства чи після приведення їх у відповідність до вимог законодавства начальник відділу державної виконавчої служби підписує (за допомогою електронного цифрового підпису або власноруч у випадку, передбаченому пунктом 4 розділу 1 цього Порядку) заявку на реалізацію арештованого майна та надсилає її Організатору разом із документами, передбаченими абзацами четвертим - тринадцятим пункту 3 розділу II цього Порядку, в електронному вигляді через особистий кабінет відділу державної виконавчої служби для знесення інформації про проведення електронних торгів у Систему.
Перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).
ДП «СЕТАМ» розміщує інформацію в системі електронних торгів виключно на підставі документів, наданих відповідним органом державної виконавчої служби. Обов`язок організатора торгів перевіряти законність дій державного виконавця щодо передачі майна на реалізацію та достовірність інформації, зазначеної у заявці на реалізацію арештованого майна, у тому числі наявність рішень щодо заборони органу ДВС вчиняти дії по виконанню виконавчого провадження чинним законодавством не передбачений.
Державний виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення електронних торгів, а самі електронні торги з реалізації рухомого майна організовує і проводить організатор електронних торгів.
Порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні підготовчих дій з метою проведення електронних торгів, передбачених Законом України «Про виконавче провадження» та Порядком підлягають оскарженню в спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження».
Дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення електронних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання електронних торгів недійсними.
Вказані висновки викладені в постанові Верховного Суду від 08.07.2020 року у справі № 201/18443/17.
Оскільки позивач не посилається на будь-які порушення організатором торгів норм Порядку, а обґрунтовує свої вимоги діями державного виконавця, які мають самостійний спосіб оскарження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання електронних торгів недійсними.
Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (частина друга статті 82 Закону про виконавче провадження). Відповідно до положень ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою,  якщо вважають,  що рішенням, дією або бездіяльністю  державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Приватним виконавцем Білим А.М. не допущено жодних порушень в рамках примусового виконання рішення суду, як про це зазначає в позові боржник. Позивачем не наведено, які ж порушення були допущені приватним виконавцем під час виконання виконавчого листа, не надано судових рішень на підтвердження визнання дій виконавця у рамках даного виконавчого провадження неправомірними.
Позивачка зверталася до суду зі скаргою на дії приватного виконавця Білого А.М. про скасування постанови про опис та арешт майна боржника. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 11.01.2021 року (справа №461/8419/20) у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.
Крім того, у провадженні Сихівського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа №461/10765/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 про визнання неправомірними та скасування висновку про вартість об`єкта нерухомого майна. Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26.10.2021 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого А.М., суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 про визнання неправомірними та скасування висновку про вартість об`єкта нерухомого майна було відмовлено.
Таким чином, в зазначених вище справах судами встановлено правомірність дій приватного виконавця Білого А.М. під час здійснення примусового виконання виконавчого листа №461/1449/16-ц, виданого 11.07.2018 року Галицьким районним судом м. Львова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 373 571,10 грн. боргу за договором позики, 17807,00 грн. - три проценти річних, всього - 391378,10 грн.
Безпідставними є покликання апелянта на те, що вартість 1/2 частки квартири визначена суб`єктом оціночної діяльності є вдвічі нижчою за ринкову, враховуючи наступне.
Визначення вартості майна, оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні).
Тобто закон визначає певну процедуру проведення оцінки майна, яку повинен дотримуватися оцінювач.
Натомість, апелянт не зазначає в чому неправильність проведення оцінювачем оцінки арештованого майна, в чому виявляється порушення процедури проведення оцінки нерухомого майна.
Метою оцінки у звіті ФОП ОСОБА_5 зазначено визначення ринкової вартості об`єкта оцінки для примусової реалізації в процесі виконавчого провадження.
Слід зазначити, що в загальному оцінка, що здійснюється на замовлення власника майна здійснюється для добровільної реалізації майна, яка не передбачає скороченого строку експозиції і відображає максимальну ціну продажу. Також, у звіті про оцінку майна для добровільної реалізації встановлюються граничні норми торгу (зниження вартості майна продавцем). При примусовій реалізації майна боржника ринкова вартість визначається з урахуванням скороченого строку експозиції, що зумовлений та визначений Порядком реалізації арештованого майна боржника.
Згідно ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» оцінка майна боржника провадиться за ринковими цінами, які діють на день проведення оцінки.
Відповідно до ст. 61 зазначеного Закону реалізація арештованого майна здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах.
Згідно ст. 66 спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за незалежною оцінкою. У разі, якщо нерухомість за вказаною ціною не буде реалізована на перших торгах, то на повторних торгах початкова ціна, за якою вона реалізується, знижується не більше, ніж на 30 %. Про інші види майна у законі не вказано.
Варто зазначити, що метою електронних торгів, як способу реалізації є, передусім, відчуження майна боржника за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на торгах ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто, ціна арештованого майна боржника формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції, на які ні приватний виконавець, ні організатор торгів не має жодного впливу.
Разом із тим, позиція скаржника щодо заниження вартості арештованого майна спростовується як суттю і порядком проведення торгів так і позицією висловленою у постанові ВС від 25.09.2018 року в справі № 5010/1127/2012-Б-25/25, а саме: метою аукціону як способу реалізації є, передусім, відчуження майна за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції, тому початкову чи оціночну вартість майна можна розглядати лише як стартову ціну, яка із першим кроком аукціону втрачає своє значення. При цьому, початкова вартість майна на аукціоні ніяк не впливає на кінцеву ціну реалізації майна, оскільки під час торгів вона може бути як зменшена, так і збільшена. Тобто, ціна майна формується виходячи зі стану майна, попиту та пропозиції.
З наведеного вбачається, що початкова вартість не впливає на ціну реалізації майна, оскільки в межах процедури реалізації майна його вартість може бути як знижена, та і збільшена в залежності від стану майна, попиту, пропозиції.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 березня 2021 року в справі №755/6875/18 (провадження №61-8091св20), зроблено висновок про те, що: «вартість переданого на реалізацію майна перевищувала суму боргу, є необґрунтованими, оскільки за умови доведеності факту, що вартість реалізованого майна на час звернення стягнення перевищувала суму боргу, права боржника підлягають захисту шляхом компенсації різниці у вартості майна, а не шляхом визнання дій неправомірними та скасування звіту оцінки».
Відтак, твердження скаржника про те, що ціна об`єкта нерухомого майна є нижчою від реальної вартості, є лише припущеннями.
У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
За положеннями частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 19.04.2021 року відкрито спрощене провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування результатів електронних торгів з реалізації нерухомого майна.
У вказаній ухвалі вказано, що із врахуванням вимог ст.. 19, 274 ЦПК України, дана справа є малозначною і її належить розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.
Згідно ст.. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:
1) малозначні справи;
2) що виникають з трудових відносин;
3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд.
В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:
1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя;
2) щодо спадкування;
3) щодо приватизації державного житлового фонду;
4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;
5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.
Відповідно до ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є:
1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;
3) справи про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства);
4) справи про розірвання шлюбу;
5) справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
21 травня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Галицького районного суду м. Львова із заявою про постановлення ухвали про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, мотивуючи тим, що спірна квартира є єдиним її житлом, розмір вартості частки квартири є для неї значною.
Однак судом не було розглянуто вказане клопотання у відповідності до ст.. 277 ЦПК України.
Враховуючи наведене та те, що стартова ціна продажу нерухомого майна складала – 581 770 грн., що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, спірна квартира є єдиним житлом позивача та беручи до уваги заяву ОСОБА_1 про слухання справи за правилами загального позовного провадження, колегія суддів приходить до висновку, що справа не є малозначною та підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження.
Водночас, відповідно до статті 141 ЦПК України, з позивача слід стягнути на користь Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича понесені ним судові витрати, які складаються із витрат на правничу допомогу.
У матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги № 7 від 18 травня 2021 року, укладений між Приватним виконавцем Львівського виконавчого округу Білим А.М. та адвокатським бюро «Віталія Репака» (а.с. 53), а також рахунки за правничі послуги, що надані на підставі Договору про надання правової допомоги №7 від 18.05.2021 року.(а.с. 56)
Згідно із платіжним дорученням №1503 від 20.05.2021 року ОСОБА_6 сплатив Віталію Репаку 5000 грн.
Згідно із платіжним дорученням №2664 від 09.12.2021 року ОСОБА_6 сплатив Віталію Репаку 6000 грн.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові на відповідача, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Нормами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Заява про зменшення судових витрат, понесених відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції та апеляційного перегляду справи позивачем не подавалась.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено понесення ним витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн. під час розгляду справи в суді першої інстанції та 6000 грн. під час перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом, тому їх слід стягнути із позивача.
Відтак, рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2021 року слід скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити та Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та 6000 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст.376, 381-384, 388,389 ЦПК України, Львівський апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задоволити частково.
Рішення Галицького районного суду м.Львова від 27 липня 2021 року– скасувати та постановити нове судове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Державного підприємства «СЕТАМ», Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича, ОСОБА_2 за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору – ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування результатів електронних торгів з реалізації нерухомого майна - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного виконавця Львівського виконавчого округу Білого Андрія Миколайовича 5000 (п`ять тисяч) гривень витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та 6000 грн. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.
Судові витрати залишити за позивачем.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
Повний текст постанови складено 30.12.2021 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.