ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року м. Херсон

справа № 648/1012/21
провадження № 22-ц/819/2257/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 

головуючого (суддя-доповідач)	Пузанової Л.В.,	
суддів:	Склярської І.В.,	
  	Чорної Т.Г.,	
секретар	Автонагова Ю.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області у складі судді Рибас А.В. від 16 липня 2021 року в справі за скаргою ОСОБА_1  на дії державного виконавця, заінтересовані особи: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),  
встановив:

У квітні 2021 року  ОСОБА_1  звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
В обґрунтування скарги послався на те, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції від 04 серпня 2008 року накладено арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , частина якого належить йому на праві власності.
За відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі зазначеної постанови 04 серпня 2008 року внесено запис про обтяження.
У зв`язку із закінченням строку зберігання виконавчого провадження та переданням його до архіву органу державної виконавчої служби Білозерським РВДВС йому роз`яснено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. 
Посилаючись на те, що про відкриття виконавчого провадження та накладення арешту на майно йому відомо не було, відомості про нього як боржника у Єдиному реєстрі боржників відсутні, а існуюче обтяження позбавляє його та інших співвласників майна права вільно ним володіти та розпоряджатися, скаржник просив суд визнати дії державного виконавця Білозерського районного управління юстиції та постанову від 04 серпня 2008 року неправомірними, зобов`язати державного виконавця Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) зняти арешт з нерухомого майна – домоволодіння,  розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 25 травня 2021 року до участі у справі залучено як заінтересовану особу Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).
Ухвалою суду від 16 липня 2021 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність Суворовського районного відділу державної виконавчої служби умісті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо зняття арешту з майна ОСОБА_1 . Зобов`язано особу, визначену начальником Суворовського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), усунути порушення прав ОСОБА_1 , шляхом зняття з житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , арешту, накладеного постановою відділу державної служби Білозерського районного управління юстиції серії АВ №426692 від 04.08.2008 року.
В апеляційній скарзі Суворовський районний відділ державної виконавчої служби у м.Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги, зазначаючи, що ухвалу постановлено судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд, пославшись на наявність підстав для зняття арешту з майна, не прийняв до уваги положення частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої підставою для зняття арешту з усього майна є, зокрема, надходження на рахунок органу державної виконавчої служби суми коштів, стягнутих з боржника, необхідної для задоволення вимог стягувача, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника, що ОСОБА_1 зроблено не було.
Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судове рішення мотивовано тим, що відповідно до частин першої та другої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Наведеним Законом та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 не передбачено механізм та порядок зняття арешту у виконавчих провадженнях, які знищені. Встановивши, що виконавчі провадження, в рамках яких накладався арешт на майно ОСОБА_1 відсутні, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплинув, а арешт, який залишився незнятим, порушує права останнього як власника, суд вважав подану скаргу обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню шляхом зобов`язання посадової особи органу державної виконавчої служби усунути порушене право ОСОБА_1 та зняти арешт з його майна.
В процесі розгляду справи суд встановив, що постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Білозерського районного управління юстиції АВ №426692 від 04.08.2008 року, було накладено арешт на належний ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
25.02.2021 року ОСОБА_1 звернувся до Білозерського районного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про зняття арешту з майна, проте отримав відмову з тих підстав, що відповідно до даних автоматизованої системи виконавчих проваджень строк зберігання виконавчих проваджень, які перебували на виконанні, закінчився.
З наданого Білозерським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відзиву на скаргу вбачається, що на виконанні відділу перебували наступні виконавчі провадження:
- №4982559 з виконання постанови №3-1811 від 23.04.2004 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 17 грн. Виконавче провадження відкрито 09.10.2007 року та 27.08.2008 року завершено на підставі пункту10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №5015596 з виконання постанови №3-3119 від 09.08.2005 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34 грн. Виконавче провадження відкрито 09.08.2005 року та 27.08.2008 року завершено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №5016150 з виконання постанови №3-2396 від 15.05.2007 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 185 грн. Виконавче провадження відкрито 15.10.2007 року та 27.08.2008 року завершено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №7802892 з виконання постанови №3-2473 від 12.03.2008 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 34 грн. Виконавче провадження відкрито 08.05.2008 року та 25.12.2008 року завершено на підставі пункту 10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №8475238 з виконання постанови №3-5900 від 16.05.2008 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 85 грн. Виконавче провадження відкрито 01.08.2008 року та 25.12.2008 року завершено на підставі пункту10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №8183213 з виконання постанови №3-5134 від 03.06.2008 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 68 грн. Виконавче провадження відкрито 04.07.2008 року та 25.12.2008 року завершено на підставі пункту10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
- №8475013 з виконання постанови №3-5343 від 16.06.2008 року, виданої Білозерським районним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь держави штрафу в сумі 85 грн. Виконавче провадження відкрито 01.08.2008 року та 25.12.2008 року завершено на підставі пункту10 частини першої статті 49 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з направленням виконавчого документа для подальшого виконання за належністю до Суворовського ВДВС м. Херсона.
Виконавчі провадження, які були передані до Суворовського ВДВС у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відносно ОСОБА_1 , а саме: виконавче провадження №9757166 - завершено на підставі пункту 8 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням, а виконавчі провадження №9756073, №9756736, №9758762, № 9756297, №9758909, №9755708 завершені на підставі пункту 5 частини першої статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із неможливістю встановити місцезнаходження боржника.
 Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби урегульований у статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до частин першої та другої якої  рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.
Відповідно до частини першої статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.
       Порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених під час виконання судового рішення, ухваленого у цивільній справі, визначений у статтях 447-453 розділу VII ЦПК України (судовий контроль за виконанням судових рішень).
Так, частиною першою статті 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
 Отже, юрисдикція справ про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця, вчинених на виконання судових рішень, залежить, зокрема від суду, який розглянув справу як суд першої інстанції та від юрисдикції справи, в якій ухвалювалося судове рішення, що підлягає примусовому виконанню.
Оскільки із встановлених судом обставин слідує, що скарга подана щодо неправомірних, на думку скаржника, дій державного виконавця у виконавчих провадженнях, відкритих згідно з постановами, виданими Білозерським районним судом Херсонської області у справах про адміністративне правопорушення, а не у цивільних справах, то судовий контроль за виконанням цих постанов має здійснюватися за правилами адміністративного, а не цивільного судочинства.
Суд наведені вище положення норм матеріального та процесуального права не врахував та розглянув справу, яка не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
У частинах першій і другій статті 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 і 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню як постановлена без додержання правил юрисдикції загальних судів із закриттям провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. 
На виконання приписів статті 256 ЦПК України апеляційний суд роз`яснює заявникові, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови апеляційного суду звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 377 ЦПК України, суд
постановив: 

Апеляційну скаргу Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) частково задовольнити.
Ухвалу Білозерського районного суду Херсонської області від 16 липня 2021 року скасувати.
Провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Білозерський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), закрити.
Роз`яснити заявникові, що розгляд справи віднесено до юрисдикції адміністративного суду та він має право протягом десяти днів з дня отримання ним постанови апеляційного суду звернутися до апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий                             Л.В. Пузанова

Судді:                                                                І.В. Склярська

                         Т.Г. Чорна 

Повний текст постанови складено 24 грудня 2021 року

Суддя Л. В. Пузанова