ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року	  м. Одеса	Справа № 923/843/21	

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Бєляновського В.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання Арустамян К.А.

за участю представників сторін:
Від ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" – адвокат Кулік В.М. 
Від Управління маркетингу міста та туризму Херсонської міської ради – адвокат Петренко Н.О.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС"
на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 (суддя суду першої інстанції – Пінтеліна Т.Г., час і місце оголошення рішення: 20.09.2021 (повний текст складено – 06.10.2021), м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області)
по справі № 923/843/21
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" 
до відповідача Управління маркетингу міста та туризму Херсонської міської ради 
про визнання договору № 01-16-92/16 про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу від 17.02.2016 недійсним

ВСТАНОВИВ:

22.06.2021 до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" від 18.06.2021 б/н (вхідний №1825/21 від 22.06.2021) - про визнання недійсним договору № 01-16-92/16 від 16.02.2016, укладеного з управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради. 
Позов обґрунтований твердженням позивача про недійсність правочину у зв`язку з недотриманням вимог чинного законодавства щодо істотних умов договору та укладення спірного договору під впливом обману.

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не доведено підстав, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, зокрема, не надав належних і допустимих доказів, що підтверджують факт помилки, внаслідок якої відбулося неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення, а помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21. 
Апелянт зазначив, що суд першої інстанції абсолютно проігнорував посилання позивача на те, що у спірному договорі взагалі відсутній належний предмет договору.
Апелянт вказує, що в порушення ч. 1 ст. 638 ЦК України та ч.1 статті 760 ЦК України, зазначені в Договорах місця розташування рекламного засобу мають лише приблизний адрес, наприклад, «по шосе В`ячеслава Чорновола (Кіндійське шосе) (у районі будівлі № 54)». Також в договорі відсутня площа цих місць.
На думку апелянта спірний договір не містить основної істотної умови договору як його предмету, оскільки в розділі предмет договору та додатку № 1 відсутні індивідуальні ознаки цих місць.
Апелянт також вказує, що в договорі відсутнє взагалі посилання, на підставі яких передані в тимчасове платне користування місця належать до комунальної власності, і що Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради має право передавати саме ці місця в тимчасове платне користування, оскільки, як було зазначено вище, в договорі відсутній навіть індивідуально визначений предмет цього договору.
Окрім того, апелянт вказує, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для зміни відповідача правонаступником, оскільки відповідач не надав доказів припинення в результаті реорганізації Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради, як і доказів інших передбачених законом випадків для процесуального правонаступництва, у тому числі заміни кредитора або боржника у зобов`язанні.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить суд скасувати рішення Господарського суду Херсонської області по справі № 923/843/21 від 20.09.2021 та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсон-Енерго Сервіс» у повному обсязі.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 923/843/21 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Бєляновський В.В., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2021.
На момент надходження апеляційної скарги, матеріали справи № 923/843/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.11.2021 відкладено вирішення питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду; доручено Господарському суду Херсонської області невідкладно надіслати матеріали справи № 923/843/21 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.
07.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №923/843/21.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.12.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів 1) довіреності або іншого документу (ордеру), що посвідчує повноваження адвоката Кулік В.М. на представництво інтересів ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" у Південно-західному апеляційному господарському суді; 2) сплати судового збору у сумі 3 405,00 грн.; 3) направлення копії апеляційної скарги з додатками листом з описом вкладення на адресу відповідача; 4) подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21 із наведенням поважних підстав для його поновлення – протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
28.12.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої були додані докази сплати судового збору у сумі 3  405,00 грн., докази направлення копії апеляційної скарги з додатками листом з описом вкладення на адресу відповідача, копію ордера ХС №109223 від 26.10.2021 від адвоката на представництво інтересів ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" у Південно-західному апеляційному господарському суді.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 20.01.2022; призначено справу № 923/843/21 до розгляду на 01 лютого 2022 о 16:00; встановлено, що засідання відбудеться у приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Одеса, пр. Шевченка, 29, зал судових засідань № 7, 3-ій поверх; явка представників учасників справи не визнавалася обов`язковою; роз`яснено учасникам судового провадження їх право подавати до суду заяви про розгляд справ у їхній відсутності за наявними в справі матеріалами.

19.01.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Управління маркетингу міста та туризму Херсонської міської ради на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21.
Відповідач зазначає, що згідно чинного законодавства ініціатором розміщення та визначення місця розміщення рекламного засобу є саме суб`єкт господарювання. Для отримання відповідного дозволу суб`єкт господарювання звертається з відповідною заявою встановленого зразка, у якій зазначає «повну адресу місця розташування рекламного засобу». Таким чином місце розташування (адреса) визначається заявником, а відповідним дозвільним органом у подальшому вже відається дозвіл на розміщення рекламного засобу саме в місці (за адресою), визначеною заявником.
Відповідач вказує, що оскаржуваним договором передбачається надання місця для розміщення 30 рекламних засобів. При цьому позивачем в справі не наводиться жодного місця розміщення рекламного засобу, де через неправильне визначення його місце розташування не було його розміщено.
Відповідач зазначає, що стороні, яка діяла під впливом обману, необхідно довести: по-перше, обставини, які не відповідають дійсності, але які є істотними для вчиненого нею правочину; по-друге, що їх наявність не відповідає її волі перебувати у відносинах, породжених правочином; по-третє, що невідповідність обставин дійсності викликана умисними діями другої сторони правочину.
Однак позивач по справі до 2019 року належним чином виконував взяті на себе зобов`язання та реалізовував право на розміщення рекламних засобів на узгоджених сторонами місцях для їх розміщення. Наведене підтверджується в тому числі актом звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 13.08.2021, з якого вбачається, що позивачем по справі регулярно здійснювалась оплата за даним договором, а в період з 2019 року почала утворюватися заборгованість. У результаті утворення заборгованості в грудні 2020 році Управління звернулося до суду з позовною заявою про стягнення з Позивача по даній справі заборгованості.
Відповідач також вказав, що дії суду першої інстанції щодо залучення правонаступника Відповідача по справі є правомірними та таким, що забезпечують дотримання основних процесуальних принципів та засад верховенства права.
Керуючись наведеними вище обставини, відповідач вважає апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Херсонської області по справі 923/843/21 від 20 вересня 2021 року законним та таким, що не підлягає скасуванню.

26.01.2022 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» надійшла відповідь на відзив Управління маркетингу міста та туризму Херсонської міської ради на апеляційну скаргу. У даній відповіді на відзиві позивачем було зазначено доводи, викладені в апеляційній скарзі.
01.02.2022 у судовому засіданні прийняли участь представники ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" – адвокат Кулік В.М. та Управління маркетингу міста та туризму Херсонської міської ради – адвокат Петренко Н.О.
Оскільки представники обох сторін у даній справі з`явилися у судове засідання, то на думку колегії суддів в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №923/843/21 по суті, адже у даному випадку ніщо не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.  

Фактичні обставини, встановлені судом.

Між Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради (Управління) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" (Організація) 17.06.2016 було укладено Договір № 01-16-92/16 про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу (далі - Договір) з відповідними додатками до договору та уточненнями (а.с.16-30).
Пунктом 1.1. Договору передбачено, що Управління, як уповноважений Херсонською міською радою орган на умовах та в порядку, передбаченому Договором надає, а Організація приймає в тимчасове платне користування місце з метою розташування на ньому рекламного засобу (далі-РЗ), котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами (далі - місце).
Згідно з п. 1.2 Договору, Договір визначає відносини Сторін щодо тимчасового платного користування Організацією місцем.
Відповідно до п.1.3 Договору адреса, площа, кількість місць що надаються в користування за Договором, визначаються згідно з додатком 1 до Договору.
За п. 2.1 Договору за користування місцем Організація щомісячно сплачує плату, розрахунок якої здійснюється у відповідності до тарифів, установлених відповідним рішенням міської ради.
Підставою для нарахування та внесення Організацією на поточний рахунок Управління плати є цей Договір та відповідні додатки до нього (пункт 2.2 Договору).
Пунктом 2.4 Договору передбачено, що плата за користування місцем для розташування РЗ сплачується Організацією щомісяця за 10 днів до кінця поточного місяця, за розрахунками, згідно з додатком 2 до Договору, у безготівковій формі на поточний рахунок робочого органу, відкритого в управлінні Державної казначейської служби України у місті Херсоні, незалежно від наслідків господарської діяльності Організації, наявності або відсутності підписаних Сторонами актів наданих послуг.
Відповідно до п. 3.2.1 Договору Управління зобов`язане передавати Організації в користування місця за адресами, зазначеними в додатках до Договору, для використання за цільовим призначенням; протягом терміну дії Договору не надавати місця, передані Організації, у користування іншим суб`єктам господарювання.
Згідно з п. 8.1 Договору Договір вступає в силу з моменту підписання його Сторонами і діє до закінчення строку дії Дозволу.
Дія Договору продовжується при продовженні строку дії відповідного Дозволу на визначений у ньому строку (п. 8.2 Договору).
Відповідно до п. 11.5 Договору, сторони своїми підписами посвідчують про досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору.

17.06.2016 Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради видало ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" рішення № 26-136/16 від 17.06.2016 про встановлення пріоритету заявника на місце розташування рекламного засобу за відповідним переліком адрес (а.с.31-32).
Також, Управлінням естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради 26 липня 2016 році на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №245 від 19.07.2016 були видані наступні дозволи: № 10-3162, № 10- 3163, № 10-3164, №10-3165, № 10-3166, № 10-3167, № 10-3168, № 10-3169, № 10-3170, № 10-3171, № 10-3172, № 10-3173, № 10-3174, № 10-3175, № 10-3176 зі строком дії з 19.07.2016 по 18.07.2021 (а.с.33-47).
24.11.2016 на підставі рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради № 387 від 15.11.2016 були видані наступні дозволи: № 10-3265, № 10-3266, № 10-3267, № 10-3268, № 10-3269, № 10-3270, № 10-3271, № 10-3272, № 10-3273, № 10-3274, № 10- 3275, № 10-3276. № 10-3277, № 10-3278 зі строком дії з 15.11.2016 по 14.11.2021 (а.с.48-61). Дозволи є чинними у зазначені в них періоди.
Із роздруківки тексту рішення виконавчого комітету Херсонської міської ради №15 від 18.01.2011 вбачається, що з метою підвищення ефективності впровадження міської політики та контролю за дотриманням розповсюджувачами зовнішньої реклами нормативно-технічних вимог та норм законодавства України про рекламу було затверджено типову форму договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу (роздруківка типової форми договору також наявна в матеріалах справи а.с.139-149). В подальшому за рішенням №107 від 16.04.2013 пункти 2.4,4.2.6 та 6.6. Договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу були викладені у новій редакції (а.с.150-151). За рішенням №102 від 17.03.2015 до Договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, затвердженого рішенням виконавчого комітету міської ради від 18.01.2011 №15 також вносились зміни (а.с.152-153). 
Також матеріали справи містять копію акту звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2016 по 13.08.2021 (не підписаний зі сторони ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС»),  за яким вбачається, що товариство регулярно здійснювало оплату за спірним Договором, при цьому в період з 2019 року почала утворюватися заборгованість (а.с.160-161), а також копію Акту звірки взаємних розрахунків за період 2020 (з підписами обох сторін, а.с.154-159). У результаті чого в грудні 2020 році Управління звернулося до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. 
Тобто, на виконання умов Договору позивачем були розміщені відповідні рекламні засоби на визначених місцях та за увесь час після укладення договору ним здійснювалася оплата за користування місцем для розташування рекламного засобу.
Вказане не спростовувалось представниками сторін.

За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.  Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.
Пунктом 3.9 постанови пленуму Вищого господарського суду України №11 від 29.05.2013 "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" визначено, що за змістом статті 229 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним. Під помилкою слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною правочину предмета чи інших істотних умов останнього, що вплинуло на її волевиявлення, за відсутності якого можна вважати, що правочин не було б вчинено. Помилка повинна мати істотне значення, зачіпати природу правочину або такі якості його предмета, які значно знижують можливість його використання за призначенням. При цьому істотною вважається така помилка, наслідки якої неможливо усунути або їх усунення вимагає значних витрат від особи, що помилилася, - з урахуванням її майнового становища, характеру діяльності тощо. Обставини, з приводу яких помилилася особа, мають бути наявними на час вчинення правочину. Обов`язок доведення відповідних обставин покладається на позивача. Не вважається помилкою щодо якості продукції (товару, іншого майна) неможливість її використання або утруднення в її використанні, які сталися після виконання хоча б однією з сторін зобов`язань, що виникли з правочину, і не пов`язані з поведінкою іншої сторони правочину. Не має правового значення помилка у мотивах правочину (тобто в обставинах, у зв`язку з якими особа вчиняє правочин) або незнання стороною правочину норм законодавства.
До предмету доказування у спорі про недійсність правочину, який вчинено під впливом помилки, входять обставини відповідності/невідповідності в момент вчинення правочину внутрішньої волі сторони її зовнішнім волевиявленням, спричинена хибним (помилковим) сприйняттям обставин, обумовленим їх властивостями.
Вказаний висновок викладений в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 16.02.2021 у справі №904/392/20.
Правочин, вчинений під впливом помилки, є оспорюваним і у разі встановлення судом певних обставин може бути визнаний недійсним. Водночас при вирішенні такого спору необхідно ураховувати, що обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі письмових доказів, наявність обставин, які свідчать про помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.
Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.
Враховуючи викладене, особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку - неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення та має істотне значення.
У разі якщо сторона спірного правочину була обізнана або не могла не бути обізнана стосовно обставин, щодо яких стверджує про наявність помилки, це виключає застосування наведених норм статті 229 ЦК України.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 911/1171/18, від 04.06.2019 у справі № 910/9070/18, від 24.09.2020 у справі №910/12729/19.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про рекламу":
- реклама - інформація про особу чи товар, розповсюджена в будь-якій формі та в будь-який спосіб і призначена сформувати або підтримати обізнаність споживачів реклами та їх інтерес щодо таких особи чи товару;
- рекламні засоби - засоби, що використовуються для доведення реклами до її споживача.
Відповідно до п. 2 Типових правил розміщення зовнішньої реклами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №2067 від 29.12.2003:
-    спеціальні конструкції - тимчасові та стаціонарні рекламні засоби (світлові та несвітлові, наземні та неназемні (повітряні), плоскі та об`ємні стенди, щити, панно, транспаранти, троли, таблички, короби, механічні, динамічні, електронні табло, екрани, панелі, тумби, складні просторові конструкції, аеростати, повітряні кулі тощо), які використовуються для розміщення реклами;
- місце розташування рекламного засобу - площа зовнішньої поверхні будинку, споруди, елемента вуличного обладнання або відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту, що надається розповсюджувачу зовнішньої реклами в тимчасове користування власником або уповноваженим ним органом (особою).
Таким чином, біг-борди, бек-лайти, сіті-лайти, які перелічені у Додатках №1,2 до Договору №01-16-92/16, а також в уточненнях до Договору про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу від 17.06.2016 №01-16-92/16 за переліком різних адрес із зазначенням розмірів РЗ та площ місць розташування РЗ, в розумінні Закону України «Про рекламу» та Типових правил розміщення зовнішньої реклами, є рекламними засобами.
Частиною 1 ст. 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. 
Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.
Біг-борди, бек-лайти, сіті-лайти, які перелічені у Додатках №1,2 до Договору №01-16-92/16, а також згідно уточнень до Договору про тимчасове користування місцем розташування рекламного засобу від 17.06.2016 №01-16-92/16 за переліком різних адрес із зазначенням розмірів РЗ та площ місць розташування РЗ, розташовані на земельних ділянках, перебувають у комунальній власності Херсонської міської ради.
Згідно з п. 1 Порядку визначення розміру плати за право тимчасового користування місцем, що перебуває у комунальній власності, для розташування рекламних засобів (далі - Порядок) розмір плати за право тимчасового користування місцем для розташування рекламного засобу розраховується в залежності від площі місця, на якому розташований    рекламний засіб. Площа місця розташування рекламного засобу визначається як сума площі горизонтальної проекції рекламного засобу на це місце та прилеглої ділянки завширшки 0,5 м. за периметром горизонтальної проекції цього засобу.
Отже, суд першої інстанції вірно зазначив про те, що місця, що були надані ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» у тимчасове користування для розташування рекламних засобів, є площами відведеної території на відкритій місцевості у межах населеного пункту.
Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Відповідно до ч. 1 ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
Положеннями ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні  договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Частинами другою та третьою ст. 180 ГК України передбачено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.
Як було зазначено вище, в пункті 11.5. спірного Договору вказано, що сторони своїми підписами посвідчують про досягнення згоди щодо всіх істотних умов договору.
Посилання апелянта на те, що у спірному договорі не було визначено предмет, не приймається колегією суддів до уваги, оскільки пунктом 1.1. Договору передбачено, що Управління, як уповноважений Херсонською міською радою орган на умовах та в порядку, передбаченому Договором надає, а Організація приймає в тимчасове платне користування місце з метою розташування на ньому рекламного засобу (далі-РЗ), котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами (далі - місце). Відповідно до п.1.3 Договору адреса, площа, кількість місць що надаються в користування за Договором, визначаються згідно з додатком 1 до Договору.
В Додатку 1 до Договору дійсно визначено адресу, площу та кількість, що надаються в користування.
Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що предметом спірного договору є те, що Управління, як уповноважений Херсонською міською радою орган на умовах та в порядку, передбаченому Договором надає, а Організація приймає в тимчасове платне користування місце з метою розташування на ньому рекламного засобу (далі-РЗ), котрий використовується для розміщення зовнішньої реклами згідно переліку, визначеному  Додатком 1 до даного Договору.
Керуючись викладеним вище, колегія суддів погоджується з тим, що Позивач розумів предмет договору та станом на сьогоднішній день розуміє його правову природу; розуміє право та обов`язки, які у нього виникли у зв`язку з укладанням даного договору.
Більш того, оспорюваний Договір №01-16-92/16 частково виконувався позивачем, що вбачається із наданих до суду актів звірок, що свідчить про його обізнаність з усіма умовами Договору та вірне їх тлумачення.
Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень на розгляді у Господарському суді Херсонської області перебувала справа № 923/1431/20 за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до ТОВ «ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС» про стягнення 325230,33 грн. (текст ухвали про відкриття провадження від 13.01.2021 а.с.129-130). У даній справі позивач просить стягнути з відповідача борг за переліком договорів про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, в тому числі і за Договором №01-16-92/16 від 17.06.2016.
Рішенням Господарського суду Херсонської області від 24.12.2021 по справі № 923/1431/20 позовні вимоги задоволено в повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" на користь Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради 289141,33 грн. боргу за договорами про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу, 4337,50 грн. витрат по сплаті судового збору та 2270,00 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу Господарського суду Херсонської області про зупинення провадження від 09.07.2021. Станом на 01.02.2022 відомості щодо набрання законної сили даним рішенням у Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні.

Щодо посилання апелянта на невідповідність розмірів рекламних засобів, на які посилається позивач та  незрозумілість розрахунків, колегія суддів зазначає, що розмір площі місця розташування рекламного засобу здійснюється за формулою, закріпленою Типовими правилами, розмір рекламного засобу визначається позивачем при розробленні ескізу, який додається до заяви про отримання дозволу на розміщення рекламного засобу та на підставі цього розміру визначається площа розміщення рекламного засобу. При цьому, незгода з правилами розрахунку не може бути підставою для визнання договору недійснім. До того ж, матеріали справи не містять відомостей про те, чи звертався останній до відповідача з метою перерахунку площі місця розміщення того чи іншого рекламного засобу для внесення відповідних змін до договору.
Посилання апелянта на не відповідність фактичних даних, які містяться в договорі щодо розрахункового рахунку відповідача, не обґрунтовують підстав визнання спірного договору недійсним із посиланням на ст. 229 та 230 ЦК України. При цьому всі оплати, які були здійсненні позивачем по справі, були де-факто прийняті відповідачем, що також підтверджує відсутність у позивача наміру звернення з даною позовною заявою з метою захисту порушених прав.

Посилання апелянта на те, що Відповідачем по справі не надані кадастровий номер земельної ділянки, її площа тощо, не приймається колегією суддів з огляду на наступне.
Відповідно до статті 79 Земельного кодексу України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. При цьому земельна ділянка є нерухомим майном. 
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про рекламу», зовнішня реклама — це реклама, що розміщується на спеціальних тимчасових і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць і доріг.
Акти, якими регулюється порядок розміщення рекламних засобів та порядок отримання дозвільних документів не вимагають при наданні дозволу на розміщення зовнішньо реклами та укладенні оскаржуваного договору вирішення питань, які стосуються визначення меж земельної ділянки, наявності кадастрового номеру, погоджень з суміжними землекористувачами тощо, оскільки дані правовідносини не є правовідносинами, які виникли в сфері землекористування, дані правовідносини не передбачають укладення договору оренди землі та оскаржуваний договір за своєю правовою природою не є договором оренді земельної ділянки. Саме тому твердження позивача та посилання на відсутність акту - приймання передачі нерухомого майна, кадастрового номеру земельної ділянки є необґрунтованими,  оскільки місце для розміщення рекламного засобу не є тотожнім поняттю земельна ділянка.
З огляду на викладене вище, дослідивши та проаналізувавши умови спірного Договору, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що при його укладенні сторонами було дотримано всі вимоги щодо свободи волевиявлення, форми, наявності істотних умов, що передбачені вимогами цивільного та господарського законодавства, тому стороною позивача не доведено підстав, з якими закон пов`язує визнання правочинів недійсними, зокрема, не надано належних і допустимих доказів, що підтверджують факт помилки, внаслідок якої відбулося неправильне сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на його волевиявлення.

Посилання апелянта на те, що у суду були відсутні підстави для заміни відповідача Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради на його правонаступника – Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради, як підстава для скасування оскарженого судового рішення, не приймається колегією суддів до уваги з огляду на наступне.
Із копії рішення Херсонської міської ради від 26.02.2021 №73 про затвердження структури виконавчих органів ХМР, їхніх положень та загальної чисельності апарату міської ради та її виконавчих органів (т.1 а.с.92-98) вбачається, що було прийнято рішення про припинення юридичної особи – Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради. Пунктом 8 рішення встановлено, що в частині забезпечення нерозривності виконання повноважень місцевого самоврядування щодо прав та зобов`язань виконавчих органів ради правонаступниками припинених виконавчих органів Херсонської міської ради (зі статусом юридичної особи) із урахуванням повноважень відповідно до положень про них є – Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради. Даним рішенням також затверджено Положення про Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (а.с.99-103).
За рішенням Херсонської міської ради від 23.07.2021 №447 про визначення Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради балансоутримувачем майна комунальної власності Херсонської міської територіальної громади, вирішено визначити Управління маркетингу міста і туризму міської ради балансоутримувачем майна, зазначеного в додатку №1 до рішення; голові комісії з ліквідації Управління естетики та зовнішньої реклами міської ради передати, а Управлінню маркетингу міста і туризму міської ради прийняти майно та документацію, зазначені в додатку 1, про що скласти відповідний акт приймання – передачі.  
За актом приймання-передач матеріальних цінностей від 02.08.2021 з Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 37465343) були передані матеріали судових справи до Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (код ЄДРПОУ 44326699).
На виконання рішення Херсонської міської ради від 23.07.2021 №447 між Управлінням естетики та зовнішньої реклами ХМР в особі голови ліквідаційної комісії та начальником Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради складено акт приймання – передачі матеріальних цінностей, зокрема договорів (з усіма уточненнями, змінами та доповненнями), в тому числі і спірного Договору №01-16-92/16 від 17.06.2016 (строк до 14.11.2021) (т. 1 а.с.222-232).
Окрім того, згідно ухвали у справі №923/1431/20 Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.08.2021, вбачається, що у справі №923/1431/20 Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради замінено на його правонаступника – Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради. 
З огляду на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було правомірно здійснено заміну відповідача Управління естетики та зовнішньої реклами Херсонської міської ради на його правонаступника – Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 26 ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження.
При цьому для реалізації права на апеляційне оскарження не має значення у якій формі виносилася судом першої інстанції ухвала про заміну сторони: у вигляді окремого процесуального документа або у вигляді ухвали в протокольній формі.
Тому ТОВ "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" не було позбавлено можливості звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про заміну відповідача, однак не реалізував своє право на оскарження даної ухвали. Вказана ухвала набрала законної сили ще до подачі даної апеляційної скарги на рішення суду.

Згідно із статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Тому інші доводи скаржника, що викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на правильність вирішення спору по суті та остаточний висновок.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі № 923/843/21 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі № 923/843/21 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на відповідача.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

                                                             ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ХЕРСОН-ЕНЕРГО СЕРВІС" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Херсонської області від 20.09.2021 по справі №  923/843/21 залишити без змін.
Витрати на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.
Повний текст постанови складений та підписаний колегією суддів 17.02.2022 у зв`язку з перебування головуючого суддів Богатиря К.В. та судді зі складу колегії Бєляновського В.В. у відпустці у період з 07.02.2022 по 11.02.2022 на підставі наказу в.о. Голови суду від 07.02.2022 №27-в та перебуванням судді зі складу колегії Філінюка І.Г. у відпустці у період з 11.02.2022 по 16.02.2022 на підставі наказу в.о. Голови суду від 10.02.2022 №32-в.

Головуючий                   К.В. Богатир

Судді:                   В.В. Бєляновський

                     І.Г. Філінюк