Дата документу 22.12.2021 Справа № 335/11743/19

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №335/11743/19                        Головуючий у 1 інстанції Гашук К.В.
Провадження № 22-ц/807/3393/21 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
22 грудня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.
суддів: Бєлки В.Ю.,
Крилової О.В.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3% річних, інфляційних збитків,-

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3% річних, інфляційних збитків.
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного від 21.06.2018 у справі № 808/3292/17 задоволено її позов до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 40 115 грн. 84 коп. по поточному рахунку № НОМЕР_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., оформлене наказом від 01.06.2016 № 42/2 про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених за рахунок №  НОМЕР_1 , що належать позивачу у сумі 115,84 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 18 січня 2016 року № 980-015-000177580» та 19 травня 2016 року на поточний рахунок НОМЕР_2 у сумі 40 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 18 січня 2016 року № 980-015-000177580».
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) як вкладника, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 40 115,84 грн. по поточному рахунку № НОМЕР_1 у Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення даних щодо неї до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича - залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року у справі № 808/3292/17 - залишено без змін.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відмовлено у прийнятті касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, касаційну скаргу та додані до скарги матеріали було повернуто скаржнику.
Таким чином, вищевказані судові рішення першої та апеляційної інстанції набрали законної сили.
ОСОБА_1 у вересні 2016 року звернулась до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з заявою щодо відшкодування вкладу у сумі 40 115,84 грн. та внесення її до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Однак з листа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.09.2016 вона дізналася про те, що Фонду гарантування вкладів фізичних осіб вважає її договір з банком нікчемним, у зв`язку з чим відсутні підстави для повернення їй коштів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Лише 18.04.2019 позивач фактично отримала вказані грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування у сумі 40 115,84 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, через банк-агент АТ «Альфа-Банк».
Виплата гарантованої суми згідно спеціального Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та інформації на сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочалась 15 липня 2016 року. Позивач звернулась із заявою до Фонду у вересні 2016 року, а 12.09.2016 року Фонд відмовив їй у виплаті гарантованої суми відшкодування у сумі 40 115,84 грн. Фактично отримати свої кошти вона змогла лише через більш ніж два з половиною роки, а саме 18.04.2019, тобто лише після визнання незаконної бездіяльності з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рішенням суду 21 червня 2018 року.
Отже, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб своїми незаконними діями, щодо несвоєчасного повернення позивачу грошових коштів за вкладом в сумі 40 115,84 грн., порушив як умови договору, так і застереження визначені Цивільним кодексом щодо належного та добросовісного виконання зобов`язання, що є результатом неотримання цих коштів у визначений строк.
Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачу вказану суму вкладу у розмірі 40 115,84 грн., позивач, посилаючись на положення ст.549 ЦК України, просила суд стягнути з відповідача пеню за період з 12.09.2016 по 12.09.2017 у розмірі 10 913,71 грн., відповідно до ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача 3% річних за неналежне виконання грошового зобов`язання за період з 12.09.2016 по 18.04.2019 у розмірі 3 125,74 грн. та інфляційні збитки за період з 12.09.2016 по 18.04.2019 у розмірі 15 524,83 грн., а всього 29 564,28 грн.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року позов задоволено.
Стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь ОСОБА_1 пеню за період з 12.09.2016 по 12.09.2017 у розмірі 10 913 (десять тисяч дев`ятсот тринадцять) гривень 71 копійка, 3% річних за період з 12.09.2016 по 18.04.2019 у розмірі 3 125, 74 грн., та інфляційні збитки за період з 12.09.2016 по 18.04.2019 у розмірі 15 524, 83 грн., а всього стягнуто 29 564, 28 грн., нарахованих у зв`язку з несвоєчасною виплатою Фондом гарантування вкладів фізичних осіб суми вкладу.
Не погоджуючись із зазначеним  рішенням суду першої інстанції, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ч.ч.1,2,5 ст. 263 ЦПК України).
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Встановлено, що Між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» 18 січня 2016 року було укладено договір №980-015-000002419 банківського рахунку «Поточний рахунок для обслуговування строкового вкладу (депозиту) та відкрито ОСОБА_1 поточний рахунок № НОМЕР_1 .
18 січня 2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» укладено договір №980-015-000177580 банківського вкладу, що складає 40 000,00 грн.
19 травня 2016 року сума коштів у розмірі 40 000 грн. з призначенням платежу «повернення коштів згідно з договором № 980-015-000177580 від 18 січня 2016 року та 115,84 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору №980-015-000177580 від 18 січня 2016 року перераховано ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на користь позивача на розрахунковий рахунок ПАТ «Банк Михайлівський».
На підставі рішення Національного банку України від 23 травня 2016 № 14/БТ «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23 травня 2016 року № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та рішення від 13 червня 2016 року № 991«Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».
Рішенням Правління Національного банку України № 124-рш від 12 липня 2016 року оголошено про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський».
Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 1702 від 01 вересня 2016 року призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.
У вересні 2016 року позивач звернулась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. із заявою про виплату їй суми відшкодування вкладу та внесення її до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, однак відповідно до листа № ЗГ1(К)/11198/1 від 12 вересня 2016 року позивачу відмовлено у зв`язку з тим, що переказ коштів, здійснений ТОВ «Інвестиційно розрахунковий центр», визнано нікчемним.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного від 21.06.2018 у справі № 808/3292/17 задоволено позов ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання вчинити певні дії.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників ПАТ «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 40 115 грн. 84 коп. по поточному рахунку № НОМЕР_1 .
Визнано протиправним та скасовано рішення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю., оформлене наказом від 01.06.2016 № 42/2 про визнання нікчемними правочинів щодо переказу коштів (транзакції), здійснених за рахунок №  НОМЕР_1 , що належать позивачу у сумі 115,84 грн. з призначенням платежу «Оплата процентів по договору від 18 січня 2016 року № 980-015-000177580» та 19 травня 2016 року на поточний рахунок НОМЕР_2 у сумі 40 000,00 грн. з призначенням платежу «Повернення коштів згідно з договором від 18 січня 2016 року № 980-015-000177580».
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. подати Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 ) як вкладника, яка має право на відшкодування коштів у розмірі 40 115,84 грн. по поточному рахунку № НОМЕР_1 Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб для внесення даних щодо неї до Загального реєстру вкладників Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський», які отримують кошти в межах гарантованої суми відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича - залишено без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21.06.2018 року у справі № 808/3292/17 - залишено без змін.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 05 квітня 2019 року відмовлено у прийнятті касаційної скарги Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Смолія Богдана Володимировича на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 21 червня 2018 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2019 року, касаційну скаргу та додані до скарги матеріали було повернуто скаржнику.
18.04.2019 ОСОБА_1 було виплачено грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування у сумі 40 115,84 грн. за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, через банк-агент АТ «Альфа-Банк».
Задовольняючи позовні вимоги, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що спірні правовідносини регулюються Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", оскільки у спорах пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його вкладниками/кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.
Положеннями підпунктів 3, 5 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування неустойки (штрафів,пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), а також зобов`язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань банку, нарахування відсотків за зобов`язаннями банку перед вкладниками і кредиторами.
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом, що підтверджено постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 820/11591/15 в якій Верховний Суд зазначив: «...За змістом ст. З Закону № 4452-УІ Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні...».
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд є установою, що не має на меті отримання прибутку.
Таким чином, Фонд гарантування є державною установою, яка виконує спеціальні функції, та не має на меті отримання прибутку, не є правонаступником ліквідованих банків та не відповідає за зобов`язаннями банків.
В силу приписів статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.
Тобто, Фонд гарантування відшкодовує виключно суму вкладу та відсотків в граничному розмірі до 200 000 грн. Фонд гарантування не платить за власний рахунок неустойку, штрафи, пеню, інфляційні, річні та інше за неналежне виконання чи невиконання зобов`язань Банку перед своїми кредиторам Банку.
Аналогічна позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 12.06.2019 справа № 756/2762/17 (провадження № 61-43494св18).
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб не надавав фінансових послуг позивачу в розмінні Закону України «Про захист прав споживачів», тому відповідно на правовідносини, які склалися між сторонами не розповсюджуються вимоги вказаного закону, тому слід відмовити у задоволенні позовних вимог.
В силу приписів ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ч. 1 ст. 610 ЦК України).
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування трьох процентів річних входить до складу грошового зобов`язання і вважається особливою мірою відповідальності боржника за його прострочення, та є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Стаття 625 ЦК визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Колегією суддів встановлено, що позивач заявила вимоги про стягнення пені, 3% річних, інфляційних збитків з Фонду, а не гарантовану суму відшкодування, що прямо суперечить нормам спеціального Закону.
Відповідно до приписів статті 20 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», встановлено мораторій на стягнення коштів Фонду гарантування, а виплата таких коштів можлива лише відповідно до вимог цього Закону.
Таким чином, стягнення коштів з Фонду не узгоджується із приписами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затверджене рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 09.08.20 року № 14, та Положення про порядок визначення банків-агентів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування від 12.07.2012 року № 6.
Вимоги ст.625 ЦК не застосовуються до трудових правовідносин, сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством, і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільно-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання.
Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20.01.2016 року в справі №6-2759цс15,
З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідач не є боржником у розумінні ЦК України, а тому до нього не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання
Таким чином, підстави для задоволення позову про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України відсутні.
Під час розгляду цієї справи слід врахувати правову позицію Верховного Суду, яка міститься у постанові від 15 травня 2018 року у справі №761/31569/16-ц, у відповідності до якої під час тимчасової адміністрації не здійснюється нарахування штрафних санкцій (п. 3 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). У справі №761/31569/16-ц Верховний Суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інфляційних витрат, трьох відсотків річних, упущеної вигоди та пені є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на вимогах Закону та не підлягають задоволенню.
З огляду на вказане, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача пені, відсотків з урахуванням встановленого індексу інфляції (інфляційні втрати) та трьох відсотків річних від простроченої суми грошового зобов`язання.
Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення таких позовних вимог.
В апеляційній скарзі скаржник просить закрити провадження у справі, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. 
Колегією суддів з цього приводу встановлено наступне.
Так, 11.12.2019 до суду першої від ПАТ «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» Волкова О.Ю. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, оскільки позов підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 провадження по справі закрито, оскільки з вказаними позовними вимогами слід звертатися в порядку адміністративного судочинства.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020 ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 про закриття провадження у справі скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 серпня 2021 року закрито касаційне провадження за касаційною скаргою Фонду на постанову Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020 року.
Враховуючи те, що постанова Запорізького апеляційного суду від 24.06.2020, якою ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.02.2020 про закриття провадження у справі скасовано, справу повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду, не скасована Верховним судом, а провадження у справі закрито, колегія суддів дійшла висновку про те, що підстави для закриття провадження у цій спарві відсутні.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог та наявність підстав для скасування рішення суду згідно з вимогами п.2,4 ч.1 ст.376 ЦПК України та відмови в задоволенні позову.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376,381,382,384 ЦПК України, колегія суддів,-
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб задовольнити.
Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 вересня 2020 року у цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, третя особа: ПАТ «Банк Михайлівський» про відшкодування пені, 3% річних, інфляційних збитків - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 24 грудня 2021 року.

Головуючий

Судді: