ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"17" лютого 2022 р.                                                           Справа №907/347/20

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді                                                            Марка Р.І.,
Суддів:                                                                                Кордюк Г.Т..,
          Скрипчук О.С.,
при секретарі судового засідання                                         Залуцькому Д.Т.,
за участі представників сторін:
від позивача: Жарський І.Р. (адвокат);
від відповідача: не з`явився,
розглянувши матеріали апеляційних скарг розглянувши матеріали апеляційної скарги АТ КБ “Приватбанк” № 6 від 12.03.2021 (вх. № 01-05/1141/21) 
на рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2021, повний текст рішення складено 09.03.2021
у справі № 907/347/20 (суддя Ушак І.Г.)
за позовом: АТ КБ “Приватбанк”, м. Київ
до відповідача: ОСОБА_1 , с. Залужжя Мукачівського р-ну Закарпатської області
про: стягнення 97080,36 грн,
ВСТАНОВИВ:
У травні 2020 Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 97 080, 36 грн, яка складаться з: 50000,00 грн - заборгованість за кредитом; 9000, 00 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість згідно пунктів 3.2.8.3.3. та 3.2.8.9.1. Умов; 12000, 00 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії, нарахованої згідно пунктів 3.2.8.3.2. та .3.2.8.9. Умов та 26080, 36 грн - заборгованість з пені, нарахованої згідно пункту 3.2.8.10.1. Умов.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 23.02.2018 ФОП Югас Р.В. підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання послуг «КУБ». Позивач стверджує, що на підставі укладеного договору 23.02.2018 на поточний рахунок відповідача перераховано кредитні кошти у сумі 60 000, 00 грн, відповідач ж  всупереч умов кредитного договору укладеного між ним як суб`єктом підприємницької діяльності та банком, не повертає кредитні кошти, не сплачує проценти за користування кредитом та комісію, у зв`язку із чим у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 97 080, 36 грн.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2021 відмовлено у задоволенні позову АТ КБ “Приватбанк” до відповідача: ОСОБА_1 про: стягнення 97080,36 грн.
Рішення місцевого господарського суду мотивоване ст. 207, 626, 628, 633, 634, 638, 345, 1054, 1048, 1055 ЦК України та ст. 181 ГК України. Місцевий суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача, оскільки останнім не  надано доказів, які би підтверджували узгодження сторонами всіх істотних умов кредитного договору, як того вимагає чинне законодавство, що свідчить про те, що такий договір не можна вважати укладеним.  Також, місцевий господарський суд зазначив, що позивачем не надано доказів здійснення фактичного перерахунку відповідачу 60 000, 00 грн за договором від 23.02.2018, за несплату кредиту по якому позивачем заявлено позов.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивач оскаржив таке в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що приймаючи оскаржуване судове рішення, судом першої інстанції порушено норми ст. 75 ГПК України  щодо повторного доказування обставин встановлених рішенням №303/3197/19-ц Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2019, за позовом ОСОБА_1 до AT КБ "ПРИВАТБАНК" про визнання недійсним з моменту укладення Кредитного договору від 23.02.2018 укладеного між ОСОБА_1 та AT КБ "ПРИВАТБАНК", яким в задоволені позову було відмовлено в повному обсязі. Апелянт стверджує, що  зазначеним рішенням встановлений факт перерахування 01.03.2018 на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 75 000,00 грн, що підтверджується випискою по рахунку.
Апелянт вважає, що оскільки факт укладення договору від 23.02.2018 про надання кредиту було встановлено рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2019 у справі №303/3197/19-ц, то дане рішення також свідчить про надання  кредиту відповідачу. 

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує доводи апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що безпідставним є звернення апелянта до Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 16.12.2019, оскільки про нього позивач нічого не заявляв при розгляді справи у суді першої інстанції і таке, як доказ не може бути взято до уваги судом на стадії апеляційного провадження. Також відповідач заперечує факт укладення договору з позивачем і  зазначає, що жодні кошти (кредит) в сумі 60  000, 00 грн за договором від 23.02.2018 банк позивачу не перераховував.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2021 вказану справу розподілено до розгляду колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Мирутенка Р.І., суддів Желіка М.Б. та Скрипчук О.С.          
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2021 вказану справу розподілено до розгляду колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2021 вказану справу розподілено до розгляду колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Марка Р.І., суддів Кордюк Г.Т. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 розгляд справи відкладено на 28.10.2021.
У зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Марка Р.І., судове засідання 28.10.2021 у справі 907/347/20 не відбулося.
Ухвалою суду від 18.11.2021 розгляд справи призначено на 13.12.2021.
Судове засідання 13.12.2021 не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Марка Р.І.
Ухвалою суду від 14.12.2021 розгляд справи призначено на 24.01.2022.
В судовому засіданні 24.01.2022 оголошено перерву у розгляді даної справи до 17.02.2022. 

В судовому засіданні 17.02.2022 представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених  у ній, просив оскаржуване судове рішення скасувати та прийняти нове, яким  позов задоволити.
Відповідач участі уповноваженого  представника у судове засідання 17.02.2022 не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 

Судова колегія звертає увагу на те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України). 
Ухвалами Західного апеляційного господарського суду, якими неодноразово відкладався розгляд даної справи визначено, що неявка уповноважених представників у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті відповідно до положень ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України. 
З врахуванням наведеного, беручи до уваги положення ст. 273 ГПК України, якою визначені строки розгляду апеляційної скарги,  колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Розглянувши апеляційні скарги, матеріали справи, апеляційним господарським судом  встановлено наступне.

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору, відповідно до ст. 638 ЦК України, є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Кредитні відносини, відповідно до ст. 345 ГК України, здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

23.02.2018 ФОП Югасом Р.В. із використанням електронного цифрового підпису оформлено Анкету-заяву про приєднання до Умов і правил падання послуг.
Відповідно до ч. 1, 2, ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис - це вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі (стаття 4 названого Закону).
Статтею 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис" закріплено, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті.
Відповідно  до  ст. 6 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг" для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України "Про електронні довірчі послуги". Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.
Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги": електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис.
Згідно з ч. 4 ст. 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.
З наведеного вбачається, що з накладенням електронного цифрового підпису 23.02.2018 на заяву ФОП Югаса Р.В. приєднався до розділу 3.2.8. Умов та правил надання банківських послуг (далі-Умови), які розміщені на офіційному веб-сайті АТ КБ "ПриватБанк" такий договір слід вважати укладеним.

Згідно Анкети-заявки про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" істотними умовами кредитного договору є такі умови:
- вид кредиту строковий;
- розмір кредиту: визначається ПриватБанком, вказується у профайлі позичальника на сайті kub.pb.ua.;
- строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів;
- проценти за користування кредитом складають 2% в місяць від початкового розміру кредиту;
- порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів;
- у випадку порушення строку заборгованості за кредитом, що зазначений в п. 1.5 цієї заяви, проценти за користування  кредитом становлять розмір 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8 Умов та Правил надання банківських послуг.

Згідно п.3.2.8.3.1.3 Умов та Правил, клієнт доручає банку щомісячно у строки, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих у банку, на погашення заборгованості за послугою у кількості та розмірі, зазначеному в кредитному договорі. Остаточним терміном погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту.
Відповідно до п.3.2.8.4.1 Умов та Правил банк, в тому числі, зобов`язується надати Клієнту кредит за умови погодження можливості надання кредиту у відповідності до внутрішньобанківських методик оцінки фінансового стану та методик оцінки ризиків з подальшим перерахуванням коштів відповідно до Заяви на поточний рахунок Клієнта або шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги.

Позивач стверджує, що 23.02.2018, на підставі укладеного договору, ним було перераховано на поточний рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 60000,00 грн.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України  «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254 (чинна на момент виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналогічна за змістом норма закріплена у п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 (на підставі якої втратило чинність Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене Постановою НБУ від 18.06.2003 № 254).
Таким чином, виписка по рахунку є належним доказом підтвердження видачі кредитних коштів та наявності заборгованості, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Надані позивачем виписки не містять інформації про перерахування 23.02.2018 банком на  рахунок відповідача кредитних коштів у розмірі 60 000,00 грн.

Відповідно до ч. 1,3 ст. 1049 ЦК України,  позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Отже, обов`язку позичальника за кредитним договором повернути  отримані в кредит кошти, сплатити відсотки та інші платежі кореспондується обов`язок позикодавця перерахувати на рахунок останнього кошти в обумовленому договором порядку та розмірі.
Як вбачається з  матеріалів справи, позивачем  не подано суду жодних доказів, зокрема, виписки з особового рахунку, копій квитанцій, меморіального ордеру тощо, які б підтверджували перерахування на рахунок відповідача грошових коштів в сумі 60  000, 00 грн за кредитним договором від 23.02.2018.
За таких обставин, доводи позивача про надання відповідачу кредиту в сумі 60  000, 00 грн не підтверджені належними та допустимими доказами у справі, що в свою чергу  не дає змоги також визначити розмір заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, пеню за несвоєчасність виконаного зобов`язання і заборгованість за відсотками  у вигляді комісії. 
Наданий ж позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу, а доводи позивача щодо розміру нарахованих сум не підтверджені належними доказами у справі, у зв`язку із чим даний позов не підлягає задоволенню.

Як вірно встановлено судом першої інстанції у жодному документі долученому до матеріалів справи не йдеться про перерахування 23.02.2018 відповідачу коштів в сумі 60 000,00 грн за договором від 23.02.2018. У розрахунку заборгованості за договором від 23.02.2018 найранішою датою виникнення заборгованості значиться дата 01.03.2018, а залишок поточної заборгованості (за тілом кредиту) на цю дату - 75000,00 грн (в той час як розмір кредиту за словами позивача складає 60  000, 00 грн). 
Банківська виписка за період з 01.03.2018 по 21.04.2020 по рахунку ФОП Югас у графі «Обороти Дебет» за 30.11.2018 містить інформацію про суму 50 000,00 грн, у графі «Призначення платежу» - інформаццію про «перенос сальдо по сделкам»; банківська виписка за цей же період з 01.03.2018 по 21.04.2020 по рахунку ФОГІ Югас складена у формі таблиці на 9-ти аркушах у графі «Призначення платежу» містить інформацію про нарахування відсотків на загальну суму 9 000,00 грн за кредитним договором від 01.03.2018,  а не договором від 23.02.2018.

Згідно з  ст. 269 ГПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до  ст. 276 ГПК України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено відсутність у матеріалах справи доказів надання кредиту позивачем відповідачу за договором від 23.02.2018, то відсутніми є підстави для задоволення даного позову у зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що  у задоволенні апеляційної скарги позивача слід відмовити, а  оскаржуване судове рішення слід залишити без змін. 

Судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, на підставі  ст. 129 ГПК України  покладається на скаржника.
Керуючись ст. ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 281, 282   ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” залишити без  задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 12.02.2021  у справі № 907/347/20 залишити без змін.
3.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4.          Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

У зв`язку із введенням на території України воєнного стану відповідно до  Указу Президента України від 24.02.2022 N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого  Законом України N 2102-IX  від 24.02.2022, повний текст даної постанови складено та підписано  09.03.2022.

Головуючий -суддя                                                            Марко Р.І.

Суддя                                                                                Кордюк Г.Т.

          Суддя                                                                                Скрипчук О.С.