ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/1950/21	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/7077/20 Категорія: 304090000 	Казидуб О. Г. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Вініченко Б. Б. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       30 грудня 2021 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Бондаренка С.І., Новікова О.М.
за участю секретаря Чуйко А.В.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2021 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір б/н від 10.04.2014 року.
Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.
Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, яка додається до позовної заяви.
У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 09.09.2020 року має заборгованість – 33608,98 грн., з яких: 16212,80 грн. - заборгованість за тілом кредита; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16212,80 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 5827,16 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 11569,02 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.
02.06.2021 року АТ КБ «Приватбанк» подало заяву про зменшення позовних вимог, в якій просили стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22039,96 грн. (яка складається з: 16212,80 грн. – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 16212,80 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 5827,16 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625) за кредитним договором № б/н від 10.04.2014 року та понесені судові витрати.
Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» – задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 10.04.2014 року, що утворилась станом на 09.09.2020 року, в сумі 22039,96 грн та судовий збір у розмірі 2102 грн.
Судове рішення мотивовано тим, що відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав АТ КБ «Приватбанк». На час розгляду справи договір № б/н від 10.04.2014 недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.
Таким чином, суд погодився, що станом на 09.09.2020 заборгованість ОСОБА_1 по договору б/н від 10.04.2014 за тілом кредиту становить 16212,80 грн. (за простроченим тілом кредиту) та 5827,16 грн. за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Не погодившись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій вказує, що рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, а тому просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач у 2014 році звернувся до позивача для оформлення картки для розрахунків, і банком не було встановлено будь-якого кредитного ліміту. Лише з 30.10.2016 року АТ КБ «Приватбанк» встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн, який у подальшому був збільшений максимально до 12 000 грн, що свідчить про те, що більше зазначеної суми він не міг отримати.
Крім того, вказує, що жодних кредитних договорів між ним та банком не укладалося. 
Стверджує, що навіть із розрахунку наданого банку вбачається, що максимальна сума його заборгованості може становити лише 5917,92 грн.
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.
Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа є малозначною, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції оскаржується банком у частині відмови у стягненні процентів за користування кредитними коштами, то перегляду апеляційним судом рішення підлягає саме у зазначеній частині.
Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги доходить наступних висновків.
Відповідно ст. 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає даним вимогам закону.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2014 року  ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку. У даній анкеті відсутні відомості, яку послугу бажає оформити відповідач, звернувшись до банку.
З довідки б/н про наданні ОСОБА_1 кредитні картки видно, що відповідач отримав наступні картки: НОМЕР_1 – 10.04.2014 року зі строком дії до 01/18 та НОМЕР_2 – 08.02.2018 року зі строком дії до 10/21. 
Також з іншої поданої довідки банку №б/н видно, що ОСОБА_1 вперше встановлено кредитний ліміт у розмірі 500 грн – 30.10.2016 року, а потім його розмір збільшувався 18.02.2017 року до 1000 грн, 19.05.2017 року – 2000 грн, 06.09.2017 року - 12 000 грн.
Відповідно до розрахунку позивача станом на 09.09.2020 року відповідач має заборгованість – 33608,98 грн, з яких: 16212,80 грн - заборгованість за тілом кредита; в тому числі: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 16212,80 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 5827,16 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 11569,02 грн - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України).
Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення позичальником зобов`язання, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.
Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України.
Надаючи оцінку поданим сторонами доказам, суди повинні оцінювати кожний доказ окремо, а потім надавати оцінку сукупності доказів у їх співвідношенні. При цьому суд має з`ясовувати як належність та допустимість доказів за формою та їх відношенням до правовідносин між сторонами, так і за їх змістом.
Обґрунтовуючи наявність між сторонами кредитних правовідносин, АТ КБ «Приватбанк» посилалося на наявність анкети-заяви відповідача від 10.04.2014 року про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, виписку за картковим рахунком, виданим на ім`я ОСОБА_1 , та наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором від 10 квітня 2014 року станом на 09.09.2020 року.
За змістом анкети-заяви від 10 квітня 2014 року вона разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку складають між сторонами договір про надання банківських послуг.
Матеріали справи не містять пам`ятки клієнта про умови кредитування, а витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» наданий позивачем без підпису відповідача.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019  року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Враховуючи викладене вище, роздруківка примірника Умов та правил надання банківських послуг з вебсайту позивача, які містяться в матеріалах справи, не є належним доказом того, що ОСОБА_1 ознайомився саме з ними.
А тому позовні вимоги банку в частині стягнення відсотків нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, колегія суддів вважає необґрунтованими та не доведеними банком, оскільки їх нарахування за відсотковою ставкою 86,40 % передбачено Умовами та Правилами надання банківських послуг, які не погоджені відповідачем.
Щодо заборгованості за тілом кредиту, то у даній частині позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» є обґрунтованими лише частково, з огляду на наступні обставини.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 визначено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи (а. с. 51-56), може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами.
Отже, виписка по картковому рахунку у сукупності з іншими доказами є підтвердженням чи користувався відповідач кредитними коштами (чи отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, чи купував товари та чи перерахував кошти на інші рахунки), якщо користувався, то в якому розмірі, чи здійснював повернення кредитних коштів позивачу, якщо здійснював, то в якому розмірі, та чи не перевищує сума повернутих відповідачем кредитних коштів суму отриманого ним кредиту.
Дослідивши надану банком виписку, починаючи з 30.10.2016 року (дата встановлення відповідачу кредитного ліміту у розмірі 500 грн) відповідач користувався наданими банком коштами, а саме отримував готівку у банкоматі та відділенні банку, купував товари та перерахував кошти на інші рахунки. В той же час з даної виписки видно, що ОСОБА_1 здійснював і погашення заборгованості.
Відповідно до здійснених судом апеляційної інстанції підрахунків, ОСОБА_1 було використано кредитних коштів за період з 30.10.2016 року по 01.03.2020 року (кінцева дата, яка міститься у виписці по рахунку) на загальну суму 36 314,35 грн та здійснено погашень заборгованості на загальну суму 31 951,63 грн.
Отже, відповідачем не погашено кредитної заборгованості перед позивачем у сумі 4362,72 грн, яка і підлягає стягненню на користь банку.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Враховуючи вищевикладене, оскаржуване рішення не може бути визнане законним та обґрунтованим, підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «Приватбанк».
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
На підставі ч. 13 статті 141 ЦПК України апеляційний суд в порядку розподілу судових витрат між сторонами вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 пропорційно задоволеним вимогам АТ КБ «Приватбанк» (19,79%) судові витрати в розмірі 416,08 грн та з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 (80,21%) пропорційно задоволеної частини апеляційної скарги у розмірі 2529,02 грн.
Відповідно до ч. 10 статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Тому, з урахуванням зазначених норм закону, з АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2112,94 грн.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 02 серпня 2021 року – скасувати та ухвалити нове рішення.
Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4362,72 грн.
Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2112,94 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України. 

Судді