ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/12245/20 пров. № А/857/19376/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                       Святецького В.В.
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Кардаш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року  у справі № 380/12245/20 (головуючий суддя Кравців О.Р., час ухвалення 12 год. 02 хв., м. Львів, повний текст рішення складено 23 липня 2021 року) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України  про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: а) визнати протиправним та скасувати рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України;
б) зобов`язати відповідача з метою відновлення прав позивача прийняти рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності.
Підставою позову є протиправність оскаржуваного Висновку, невідповідність такого фактичним обставинам та приписам чинного законодавства. Позивач звертає увагу, що всупереч Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою КМ України 21.10.2015 року №850 - за наслідками розгляду заяви і доданих до неї документів, поданих працівником міліції ОСОБА_1 для призначення і виплати одноразової грошової допомоги не прийнято вмотивованого рішення в межах пункту 14 Порядку, у зв`язку з чим відмова відповідача у призначенні позивачеві грошової допомоги є протиправною.
Рішенням від 14 липня 2021 року Львівський окружний адміністративний суд позов задовольнив повністю.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. 
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує на те, що документи ОСОБА_1 щодо призначення одноразової грошової допомоги містили деяку невідповідність, зокрема, в порушення пункту 10 «Положення про медико-соціальну експертизу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі  КМУ) від 03.12.2009 №1317 «Питання медико-соціальної експертизи» (далі  Положення №1317, Постанова №1317 відповідно) медико-соціальна експертиза позивача проведена без представників закладів охорони здоров`я МВС, які до складу комісії не залучалися. Зазначає, що затвердженим Висновком відмовлено ОСОБА_1 лише у призначенні одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Щодо компетентного органу, який повинен здійснювати виплату цієї допомоги, відповідач, з посиланням на  постанову КМУ «Про внесення змін до Положення про Національну поліцію» від 27.12.2018 №1146  (далі  - Постанова №1146) вказує, що виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для Національної поліції, а не за кошти МВС. Також відповідач не погоджується із встановленим судом способом захисту прав позивача, вважаючи, що такий є втручанням у дискреційні повноваження відповідача. 
З огляду на викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому спростовує доводи відповідача про невідповідність рішення суду першої інстанції вимогам матеріального права. 
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 у період з 07.02.1994 по 31.07.2015 проходив службу в органах внутрішніх справ - Управлінні державної служби охорони при ГУМВС України у Львівській області (правонаступник - Управління поліції охорони у Львівській області НП України).
Під час проходження служби в ОВС 29.07.2011 позивач отримав захворювання від поранення.
Довідкою до акта огляду МСЕК від 13.04.2016  Серії 12 ААА №000759 підтверджено, що ОСОБА_2 з 13.04.2016 встановлена третя група інвалідності через захворювання, пов`язане з виконанням службових обов`язків по охороні громадського порядку /арк. спр.14/.
Згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 13.04.2016 серії 12 ААА №000759 ступінь втрати професійної працездатності позивача становить 50% /арк.спр.14/.
Пов`язаність захворювання ОСОБА_2 з виконанням службових обов`язків також підтверджено висновком службового розслідування ЦТР УДСО при ГУМВС України у Львівській області від 02.08.2011 та Свідоцтвом про хворобу №108 від 07.05.2015 /арк. спр.23/.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово звертався до Управління поліції охорони в Львівської області Національної поліції України, Департаменту поліції охорони Національної поліції України, Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України за виплатою йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із настанням інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в ОВС.
Листом від 26.03.2018 №12/1-12 Управління поліції охорони в Львівській області Національної поліції України повернуло позивачу матеріали, пов`язані з призначенням одноразової грошової допомоги при установленні ІІІ-ї групи інвалідності та поінформувало, що одноразова грошова допомога виплачується в порядку черговості відповідно до дати прийняття МВС рішення про її призначення, але не пізніше двох місяців із дня прийняття зазначеного рішення в межах і за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС.
У подальшому, позивач звернувся безпосередньо до МВС України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.    До заяви ОСОБА_2 долучив документи: копію паспорту, копію картки фізичної особи платника податків, довідку "Оранти", копію довідки Української охоронно-страхової компанії, копію довідки МСЕК, копію довідки про встановлення інвалідності, копію довідки про встановлення діагнозу, довідку УПСЗН, облікову картку опромінювання.
Листом від 10.04.2018 №15/2-11нд Департамент фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України, з посиланням на пункт 27 Положення про Державну службу охорони при Міністерстві внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.08.1993 №615 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 15.08.2001 №10530) повідомив позивача про те, що питання призначення заявнику, як працівнику міліції охорони, одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності належить до компетенції Національної поліції України.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 по справі №1340/3484/18 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково; визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо не розгляду по суті заяви та матеріалів про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, отриманим     під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності; зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з захворюванням, отриманим під час виконання службових обов`язків, що призвело до встановлення ІІІ групи інвалідності; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Рішення суду набрало законної сили.
На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 30.10.2018 МВС України розглянуло заяви ОСОБА_1 від 14.04.2016, від 07.12.2017 та від 28.05.2019 та Висновок УДСО при ГУМВС України у Львівській області щодо призначення йому одноразової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності.
За наслідком розгляду заяв та Висновку МВС України 07.08.2019 прийнято рішення у формі Висновку про відмову ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням 3-ї групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУМВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС. Також зазначено про надіслання Висновку до НП України для приведення у відповідність до вимог законодавства та негайного вчинення дій із вирішення питання, за умови наявності передбачених законодавством підстав, призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для НП України.
22.08.2019 Висновок було надіслано Національній Поліції України.
06.09.2019 копію листа про надіслання Висновку НП України Департаментом поліції охорони НП України надіслано ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області з інформацією про те, що використання бюджетних коштів повинно здійснюватися з дотриманням вимог ст.119 БК України. А відтак, виплата, на яку претендує ОСОБА_1 , можлива лише після внесення змін до відповідних нормативно-правових актів стосовно визначення окремого порядку призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції, які проходили службу в ДСО при МВС України.            
29.11.2019 МВС України повернуто ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області документи щодо призначення одноразової грошової допомоги колишньому працівнику міліції охорони ОСОБА_1 у зв`язку з покладенням зобов`язання щодо призначення та виплати такої допомоги саме на НП України. 
Зазначено, що відповідно до Положення про Департамент ФОП МВС України затвердженого наказом МВС України від 22.12.2015 №1607, питання призначення та виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони до його компетенції не належать. Отже ДФОП МВС України не наділений повноваженнями з розгляду надісланих документів та прийняття за ними будь-яких рішень.           
14.01.2020  НП України було надіслано лист ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області про надсилання матеріалів щодо виплати одноразової грошової допомоги колишньому працівникові міліції ОСОБА_1 з зазначенням про можливість виплати вказаної допомоги на підставі лише прийнятого МВС України висновку про прийняття рішення згідно Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою КМ України від 21.10.2015 року №850 (далі - Порядок). Відтак, матеріали повернуто остаточно до ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області.
Копії документів ЛК УДСО при ГУМВС України у Львівській області повернуто ОСОБА_1 у січні 2020 року.
Згідно з Висновком МВС України, затвердженим державним секретарем МВС України 07.08.2019, під час розгляду поданих матеріалів та висновку було з`ясовано, що майор міліції ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходив службу на посаді старшого інженера-інспектора головного ПЦС ЦТО УДСО при ГУМВС України у Львівській області та звільнений 31.07.2015.
З покликанням на п. 7 Порядку вказано, що до матеріалів додано довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) в розмірі 30% від 19.10.2015 №001818 та в розмірі 50% від 13.04.2016 №000759, а також копії довідок до акта огляду МСЕК від 13.04.2016 №898898 та від 06.04.2017 №353111 на ОСОБА_1 .
При цьому, у доданій до матеріалів копії паспорта заявника серії НОМЕР_1 виданого Перемишлянським РВ УМВС України у Львівській області, зазначено, ОСОБА_1 /арк. спр.21,22/.
У висновку ліквідаційної комісії УДСО при ГУМВС України у Львівській області та доданих до матеріалів документах та копіях також зазначено ОСОБА_1 .
Таким чином, висновок та матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 надіслані без дотримання вимог Порядку.
Також вказано, що наявність зазначених вище недоліків позбавляє МВС України можливості прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги та надіслати його до відповідного органу внутрішніх справ згідно з Порядком.
Одночасно було вказано, що пунктом 11 Порядку передбачено, що виплата грошової допомоги проводиться шляхом перерахування органом внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції, суми виплати на рахунок, відкритий особою, якій призначається грошова допомога, в установі банку або через касу органу внутрішніх справ.
З огляду на зазначене вказано, що правонаступником УДСО при ГУМВС України у Львівській області є Управління поліції охорони у Львівській області з вказівкою на адресу та код ЄДРПОУ.
23.11.2020 відповідачем УМВС України отримано адвокатський запит представника позивача щодо надання інформації про причини відмови у призначенні допомоги.
З відповіді на запит з`ясовано, що причиною не прийняття позитивного рішення стала невідповідність прізвища особи в медичних документах його паспортним даним.
Окрім того, МВС України у відповіді на адвокатський запит було вказано, що висновок разом з матеріалами надіслано до НП України для приведення їх у відповідність до вимог законодавства та негайного вчинення дій і вирішення питання призначення та виплати йому одноразової допомоги за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для НП України.
Вважаючи дії відповідача протиправними, а причину відмови у призначенні одноразової грошової допомоги такою, що не відповідає п. 14 Порядку, для відновлення своїх порушених прав ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи повністю адміністративний позов, суд першої інстанції керувався тим, що відмова позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги не відповідає підставам відмови, що передбачені в Порядку №850.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2  ст.19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Виплату одноразової грошової допомоги у разі каліцтва працівника міліції регламентував Закон України «Про міліцію» від 19.12.1990 №565-ХІІ.
Так, відповідно до  статті 23 Закону №565-ХІІ  у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
З 07.11.2015  Закон №565-ХІІ  втратив чинність у зв`язку з набранням чинності  Законом України «Про Національну поліцію»  (далі  Закон №580-VІІІ).
Абзацом третім пункту 15 розділу XI «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №580-VІІІ визначено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених  Законом №565-ХІІ  зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності  Законом №580-VІІІ.
Таким чином, норми  статті 23 Закону №565-ХІІ  мають переважаючу дію, а колишні працівники міліції мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із інвалідністю на підставі цього  Закону  в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
На реалізацію  статті 23 Закону №565-ХІІ  Кабінет Міністрів України 21.10.2015 прийняв постанову №850, якою затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (Порядок №850).
Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.
Згідно з пунктом 7 Порядку №850 працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Пункт 8, 9 Порядку №850 передбачає, що керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.
МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Відповідно до пункту 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: - учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; - учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; - навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); - подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
З наведених вище правових норм слідує, що МВС на їх виконання приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги.
Пункт 14 Порядку №850 містить вичерпні підстави, за яких призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються. 
Проте, як правильно вказав суд першої інстанції, Висновок таких підстав не містить.
Так, у Висновку, зокрема зазначено, що до матеріалів для призначення одноразової грошової допомоги додано довідки про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відмотках) в розмірі 30% від 19.10.2015 №001818 та в розмірі 50% від 13.04.2016 №000759, а також копії довідок до акта огляду МСЕК від 13.04.2016 №898898 та від 06.04.2017 №353111 на ОСОБА_1 . При цьому, у копії паспорта заявника та висновку ліквідаційної комісії УДСО при ГУ МВС України у Львівській області зазначено прізвище ОСОБА_1 .
Поряд з цим, належним чином дослідивши вказані вище докази, суд першої інстанції правильно вказав на те, що помилка, допущена у прізвищі позивача, виправлена, що підтверджується відмітками на довідках МСЕК «виправленому на «Закревський Я.Є. – вірити», які скріплені печаткою (а.с. 14-16).
Щодо підстав відмови, наведених у Висновку про те, що грошова допомога ОСОБА_2 повинна здійснюватися за рахунок коштів, передбачених бюджетом для Національної поліції, враховуючи постанову КМ України №1146 від 27.12.2018, відповідно до якої з 04.01.2019 виплата одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони здійснюється за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом для НП, колегія суддів зазначає, що ці доводи стосуються виключно зміни правового регулювання щодо джерел виплати згаданої допомоги колишнім працівникам органів міліції охорони з огляду на реорганізацію системи МВС та впровадження в структурі НП підрозділів поліції охорони (як правонаступників міліції охорони). Так, починаючи з 2019 року Уряд визначив кошторисне джерело коштів для виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції охорони. Проте ці зміни жодним чином не вплинули на компетенцію МВС як органу, що повинен на підставі Порядку №850 вирішити питання про наявність підстав для призначення цієї допомоги.
При цьому, у випадку прийняття МВС рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідач має повноваження визначити джерело виплати та скерувати таке для виконання.
За наведених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач протиправно відмовив ОСОБА_1 в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС, у зв`язку з цим прийняте МВС рішення у формі Висновку підлягає скасуванню як протиправне.
Щодо обраного судом першої інстанції способу відновлення прав позивача, апеляційний суд зазначає, що у  разі, якщо суб`єкт владних повноважень використав надане йому законом право на прийняття певного рішення за наслідками розгляду звернення особи, але останнє визнане судом протиправним з огляду на його невідповідність чинному законодавству, при цьому суб`єктом звернення дотримано усіх визначених законом умов, то суд вправі зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти певне рішення або вчинити певні дії.
Якщо ж таким суб`єктом на момент прийняття рішення не перевірено дотримання суб`єктом звернення усіх визначених законом умов або при прийнятті такого рішення суб`єкт дійсно має дискреційні повноваження, то суд повинен зобов`язати суб`єкта владних повноважень до прийняття рішення з урахуванням оцінки суду.
Отже, критеріями, які впливають на обрання судом способу захисту прав особи в межах вимог про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, є встановлення судом додержання суб`єктом звернення усіх передбачених законом умов для отримання позитивного результату та наявність у суб`єкта владних повноважень права діяти при прийнятті рішення на власний розсуд.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 22.12.2018 року у справі №804/1469/17 та від 10.04.2019 у справі №826/11251/18.
Згідно з ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.
Адміністративний суд не обмежений у виборі способів відновлення права особи, порушеного владними суб`єктами, а вправі обрати найбільш ефективний спосіб відновлення порушеного права, який відповідає характеру такого порушення.
Враховуючи повноваження суду при вирішенні справи у співставленні з позовними вимогам, суд першої інстанції, на переконання колегії суддів, обрав достатній та ефективний спосіб захисту прав позивача, а саме - визнав протиправним та скасував рішення (Висновок) Міністерства внутрішніх справи України від 07.08.2019 про відмову позивачу у призначенні одноразової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності на підставі Висновку УДСО при ГУ МВС України у Львівській області за рахунок коштів, передбачених державним бюджетом на утримання МВС України та зобов`язав відповідача прийняти рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням ІІІ групи інвалідності, з врахуванням  правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вжив усіх заходів для всебічного і повного дослідження обставин справи та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.
Наведені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність рішення суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Інші, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС)    України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.    Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив обставини справи та ухвалив законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.        

Керуючись статтями  243,  308,  310,  315,  316,  321,  322,  329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення  Львівського окружного адміністративного суду  від 14 липня 2021 року  у справі № 380/12245/20 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише з підстав, визначених в статті 328 КАС України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 14.12.2021.