22-ц/804/684/22 
                                                                                266/5050/20 

П О С Т А Н О В А
                                                         Іменем  України

Єдиний унікальний номер 266/5050/20
Номер провадження  22-ц/804/684/22
22 лютого 2022 року                                                                            місто Маріуполь 
Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
                 головуючого судді Лопатіної М.Ю.
                 суддів –Зайцевої С.А., Биліни Т.І. 
                 за участю секретаря Лазаренко Д.Т.      
         сторони:
заявник – ОСОБА_1 
заінтересовані особи – Приморський відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2021 року, постановлену у складі судді Федотової В.М.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина
Короткий зміст вимог скарги

У листопаді 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (надалі: Приморський ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків)) ОСОБА_3 , заінтересована особа: ОСОБА_2 .
Заяву мотивовано тим, що на примусовому виконанні в Приморському ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) перебуває виконавчий лист №266/5050/20 від 12 січня 2021 року, виданий на виконання  рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2020 року, яким  збільшено розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_1 на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2008 року на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/ 4 частини від усіх видів заробітку  щомісяця, але не мене 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. В межах даного виконавчого провадження, державним виконавцем Демянко О.С. був невірно визначений розмір заборгованості по сплаті аліментів боржника, до якого був включений дохід останнього, виручений від продажу у 2010 році нерухомого майна. З огляду на те, що  у розумінні положень ст. 81, ч.1 ст.195 СК України, сума, отримана боржником від продажу нерухомості, не є фактичним заробітком останнього, а є грошовим еквівалентом майна, що належало йому від продажу, заявник вважає неправомірними дії державного виконавця  Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. з включення для визначення заборгованості за аліментами до його доходів грошових коштів, отриманих від продажу належного йому нерухомого майна.
З урахуванням наведеного, ОСОБА_1 просив суд визнати неправомірними дії державного виконавця  Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. з включення до його доходів грошових коштів, отриманих від продажу належного йому житлового будинку та земельної ділянки в 2010 році для визначення заборгованості в межах ВП №27606257; зобов`язати  Приморський ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) здійснити дії у вигляді винесення постанови про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з грошових коштів, отриманих ним від продажу належного  йому  житлового будинку і земельної ділянки в 2010 році; в рамках ВП № 27606257 зобов`язати Приморський ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) здійснити перерахунок сплачених скаржником на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів, виключивши з вказаного розрахунку грошові кошти,  отримані ним від продажу належного йому житлового будинку і земельної ділянки в 2010 році. 

Короткий зміст судового рішення  першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2021 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: ОСОБА_2 , задоволено.
Визнано неправомірними дії головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. у виконавчому провадженні №27606257, про звернення стягнення на заробітну плату з урахуванням частини стягнення аліментів від продажу житлового будинку ОСОБА_1 .
Зобов`язано головного державного виконавця Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. здійснити дії у вигляді винесення постанови про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з грошових коштів, отриманих скаржником від продажу належного останньому житлового будинку і земельної ділянки, а також зобов`язано здійснити перерахунок сплачених ОСОБА_1 алі¬ментів, виключивши з вказаного розрахунку грошові кошти отримані скаржником від продажу житлового будинку і земельної ділянки у рахунок сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках виконавчого провадження  № 27606257.
Постановляючи ухвалу, місцевий суд виходив з того, що включення в дохід для визначення заборгованості по аліментам суми грошових коштів, отриманих ОСОБА_1 від продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , суперечить нормам Сімейного кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб».

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подає апеляційну скаргу. 

В апеляційній скарзі Приморський ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків), посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив  ухвалу суду скасувати.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник  зазначив, що суд першої інстанції не врахував правового висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 7650/4569/18-ц  стосовного того, що Перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб,  затверджений  постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому тлумачення його положень має здійснюватися з урахуванням дійсного змісту норм закону, на розвиток та виконання якого він прийнятий та не є вичерпним. Законодавець не обмежує поняття заробітку працівника, з якого сплачуються аліменти, лише його заробітною платою та доходами пов`язаними з його трудовою діяльністю за місцем роботи, а тому нарахування аліментів з отриманих боржником доходів, у тому числі з доходів від відчуження нерухомого майна, відповідає нормам діючого законодавства України та по суті узгоджується з зазначеним Переліком.

Доводи і заперечення інших учасників справи

Заявник своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_2 просила задовольнити апеляційну скаргу.
Представник заявника – адвокат Гуртовий М.Б. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу  місцевого суду залишити без змін.
Представник Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) в судове засідання не з`явився, згідно заяви, просив справу розглянути без його участі, апеляційну скаргу задовольнити.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника та заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню  з таких підстав.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване судове рішення  відповідає зазначеним вимогам закону. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

В провадженні Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) на примусовому виконанні перебуває ВП №27606257 з виконання рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 грудня 2020 року, яким  збільшено розмір аліментів, які стягуються зі ОСОБА_1 , на підставі рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 серпня 2008 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/ 4 частини від усіх видів заробітку  щомісяця, але не мене 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дитини. 
Згідно постанови головного державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) ( нова назва:  Приморський ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків)) Демянко О.С. від 20 липня 2021 року,  звернуто стягнення  на доходи боржника ОСОБА_1 .  Крім того, у цій постанові державним виконавцем  було також визначено розмір заборгованості боржника  за аліментами на користь ОСОБА_2 у розмірі 21103,60 грн (а.с.9-10)
З заперечень головного державного виконавця  Приморського ВДВС у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного МУ МЮ (м.Харків) Демянко О.С. від 19 листопада 2021 року на скаргу  ОСОБА_1 випливає, що заборгованість останнього за аліментами, зазначена у вищевказаній  постанові про звернення стягнення на доходи боржника, визначена з урахуванням доходу останнього, отриманого  від продажу  03 червня 2010 року житлового будинку АДРЕСА_1 , про що державним виконавцем були отримані відомості від нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області (а.с.35).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції, та застосовані норми права

         Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
          Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
        Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
         Згідно з частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.
         Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Статтею 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
У частині першій статті 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів.
ЦК України також ототожнює поняття «заробітку» та «доходу», зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.
Відповідно до статті 81 СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України.
У пункті 12 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб,  затвердженому  постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року №146, визначені види доходів, з яких не провадиться утримання аліментів, перелік яких є вичерпним.
Утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків (пункт 13 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів).
Частиною першою статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід, до якого включається зокрема і дохід від операцій з майном, розмір якого визначається відповідно до статті 172 цього Кодексу.
Згідно з пунктом 172.1 статті 172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного року протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельні ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначені статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковуються. Умова щодо перебування такого майна у власності платника податку понад три роки не розповсюджується на майно, отримане платником у спадщину.
Таким чином, положення пункту 172.1 статті 172 ПК України містить виключення із загального правила, визначеного підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України щодо визначення будь-якого доходу отриманого резидентами або нерезидентам від будь-яких видів діяльності на території України, зокрема, доходу, отриманого від продажу рухомого та нерухомого майна, який підлягає оподаткуванню.
Отже, доходи боржника, які звільнені від оподаткування, не належать до бази відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника, які підлягають стягненню у виконавчому провадженні.
Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад.
Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії. З урахуванням вимог справедливості та розумності будь-який суб`єкт приватного права безумовно спрямовує на споживання лише такі доходи, які становлять безумовний приріст його майна (заробітна плата, гонорари, плата за надання послуг, доходи від процентів по депозитам, орендна плата тощо). Саме тому лише той дохід, який збільшує майно платника аліментів, якщо тільки він прямо не звільнений від цього Переліком видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, має враховуватись під час визначення розміру аліментів.
Натомість, грошовий дохід, який є просто еквівалентом відчуженого платником аліментів майна, не повинен враховуватись під час визначення розміру аліментів.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 25 січня 2021 року у справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19) де вказав, що виручення боржником грошових коштів від продажу нерухомого майна, в обмін на передачу покупцю права власності на зазначене нерухоме майно, не має наслідком отримання доходу платником аліментів, а є грошовим еквівалентом вартості цього майна до його продажу та не є видом заробітку (доходу), з якого стягуються аліментні платежі, у розумінні Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного  висновку про обґрунтованість вимог скарги ОСОБА_1 та  визнав неправомірними дії державного виконавця щодо  включення до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_1   вартості відчуженого ним нерухомого майна.
          Таким чином доводи апеляційної  скарги  про те, що дохід від відчуження нерухомого майна підпадає під дію Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів  та на нього може бути здійснено стягнення в межах виконавчого провадження є такими, що не заслуговують на увагу.
           Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 24 березня 2021 року в справі  № 552/2732/16-ц (провадження  № 61-18796св20) та від  01 грудня 2021 року в справі № 2-1802/2007( провадження № 61-2915св21).
Апеляційний суд відхиляє аргумент особи, яка подала апеляційну скаргу, про те, що суд першої інстанції не врахував правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 7650/4569/18-ц, оскільки правовідносини у зазначеній справі не є подібними тим, що виникли у справі, яка є предметом апеляційного  перегляду, так як стосуються правомірності віднесення до доходів отриманих платником процентів від грошових коштів на депозитних рахунках.

Висновки за результатом розгляду апеляційної  скарги.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За вищевказаних обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої  інстанції -  залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374,375,381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Маріупольського району Донецької області Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених ст.389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту. 

Судді:                          

Повний текст постанови складено  23 лютого 2022 року.

Суддя: