СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2022 року                                             м. Харків                        Справа №917/1115/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гребенюк Н.В., суддя Сгара Е.В.,

за участю секретаря судового засідання Ярош В.В.,
за участю представників:
позивача – не з`явився;
відповідача – не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача – Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м.Кривий Ріг, (вх.№3479П/1) на рішення Господарського суду Полтавської області від 07.10.2021 року у справі №917/1115/21,
за позовом Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», м.Кривий Ріг
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки», м.Полтава
про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» звернулося до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 615999,84 грн.
Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач не виконав капітальний ремонт дизеля К6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 у строк передбачений договором підряду №1002 на виконання ремонтних робіт від 21.10.2020 року. 
Рішенням Господарського суду Полтавської області від 07.10.2021 року у справі №917/1115/21 (суддя Білоусов С.М.) у задоволенні позову відмовлено повністю.
Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 07.10.2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» в повному обсязі.  Апелянт також просить суд провести розгляд справи з викликом сторін.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не з`ясовано чи мало місце з боку підрядника порушення договірних відносин, а саме: порушення строку виконання ремонтних робіт та факт неякісного виконання ремонтних робіт. Під час розгляду справи не надано належної правової оцінки доказам, зокрема, експертному висновку Дніпровського національного залізничного транспорту ім. Ак. В.Лазаряна (ДНУЗТ) від 28.04.2021 року, протоколу випробувань №ДІІЦ-91.415-197-21/ВЦ від 27.04.2021 року та акту експертизи №Е-20 від 17.05.2021 року. 
Скаржник звертає увагу суду, що місцевий господарський суд не застосував при вирішені спору приписи ст. 526, 530, 846 Цивільного кодексу України та не надав правову оцінку доводам позивача про те, що підрядник порушив строк виконання підрядних робіт, який сторони чітко визначили у п.3.1 договору. Крім того важливим на думку апелянта є те, що строк виконання робіт як і самі роботи за умовами договору не поділені на етапи.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 19.11.2021 року відкрито апеляційне провадження за скаргою позивача; встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого учасники справи мають право подати до суду клопотання, заяви, документи та докази в обґрунтування своєї позиції по справі; справу призначено до розгляду в судове засідання і роз`яснено шляхи реалізації такого права.
09.12.2021 року від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№14368), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об`єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у зв`язку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Крім того, відповідач повідомив суд, що після винесення рішення судом першої інстанції у даній справі, 22.11.2021 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору підряду №1002 від 21.10.2020 року відповідно до п. 4.5 якої сторони продовжили строк виконання робіт на 60 календарних днів з моменту передачі дизеля в ремонт (не пізніше 15 грудня 2021 року) з правом дострокового виконання. Тобто сторони продовжили договірні зобов`язання, тому вимоги позивача щодо штрафу за несвоєчасне виконання робіт в строки передбачені пунктом 6.2 договору безпідставні.
13.12.2021 року від позивача на електронну пошту суду надійшло клопотання (вх.№14460), в якому повідомлено про укладення додаткової угоди до договору підряду №1002 від 21.10.2020 року та зазначено, що наразі між сторонами наявні відносити щодо мирного врегулювання спору, у зв`язку з чим просив відкласти розгляд справи. 
Ухвалою суду від 13.12.2021 року з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі, з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи неявку представників сторін і неможливість розгляду справи в даному судовому засіданні, з огляду на приписи ст.216 та ст.270 Господарського процесуального кодексу України задоволено клопотання позивача та відкладено розгляд справи на іншу дату.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2022 року, у зв`язку із перебуванням у відпустці судді Ільїна О.В. та судді Россолова В.В., для розгляду справи №917/1115/21 сформовано новий склад суду, а саме: головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гребенюк Н.В., суддя Сгара Е.В.
Ухвала суду про відкладення розгляду справи була направлена учасникам справи рекомендованими листами 15.12.2021 року за адресами, зазначеними в апеляційній скарзі і отримана позивачем 28.12.2021 року про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення; відповідачем – 06.01.2022 року, що підтверджується відомостями з офіційного сайту «Укрпошта» «Пошук поштових відправлень».
У судове засідання 12.01.2022 року представники сторін не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Відповідно до ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
До початку судового засідання 12.01.2022 року на електронну пошту суду від представника позивача (апелянта) надійшли письмові пояснення (вх.№335), в яких повідомляє, що уповноваженими представниками сторін складений дефектний акт, який зафіксував недоліки та дефекти, недовиконані та невиконані ремонтні роботи в дизелі тепловоза, і це є свідченням проведення підрядником неякісних підрядних робіт за договором.
Позивач наголошує на умові п.14 додаткової угоди від 22.11.2021 року відповідно до якої підрядник фактично визнав за собою факт неналежного виконання (неякісного) підрядних робіт та зобов`язався відшкодувати штрафну санкцію у розмірі 307999,92 грн., а також витрати, пов`язані з оплатою судового збору на суму 9240,00 грн., витрати на проведення експертизи в сумі 58512,00 грн. шляхом зарахування зустрічних (взаємних) грошових вимог на загальну суму 375751,92 грн.
Таким чином, на думку позивача, додаткова угода та підписаний дефектний акт зафіксували факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.
Крім того, у вказаних поясненнях представник позивача на підставі ст. 202 Господарського процесуального кодексу України просить відкласти розгляд апеляційної скарги.
Розглянувши клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає таке:
1) в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні; 
2) згідно ухвал суду явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а представником позивача у своєму клопотанні не обґрунтовано мотивів, з яких його участь слід вважати обов`язковою;
3) колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Позивач є апелянтом по справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи з яких не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції. Також ним надано до суду додаткові письмові пояснення, які містяться в матеріалах справи.
4) бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України; 
5) судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.
Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів вважає клопотання позивача про відкладення розгляду справи необґрунтованим, що виключає можливість його задоволення.
Враховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком, з огляду на положення ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні за відсутності представників сторін.
У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 Господарського процесуального кодексу України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.1 ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено докази у справі, пояснення учасників справи, викладені в заявах по суті справи в суді першої інстанції - у відповідності до приписів ч.1 ст.210 Господарського процесуального кодексу України, а також з урахуванням положень ч.2 цієї норми, якою встановлено, що докази, які не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. 
Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне. 
За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
У відповідності зі ст. 173 Господарського кодексу України та ст. 509 Цивільного кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана  сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконати її обов`язок.
Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст.174 Господарського кодексу України).
Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох чи більше осіб, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Так, 21.10.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Криворізький залізорудний комбінат», яке було перейменовано на Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», (замовник, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» (підрядник, відповідач у справі) був укладений договір підряду №1002 на виконання ремонтних робіт (договір).
Відповідно до п. 1.1. договору підрядник зобов`язується в порядку та на умовах, зазначених у договорі, своїми силами та на свій ризик виконати за завданням замовника капітальний ремонт дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 №4462 інв. №50431 в обсязі КР-2 згідно «Правил капітальних ремонтів КР-1, КР-2 тепловозів серії ЧМЕЗ, ЧМЕЗТ, ЧМЕЗЕ» №ЦТ-0124 відповідно до калькуляції (додаток №1), що є невід`ємною частиною договору, а замовник зобов`язується створити підрядникові необхідні для виконання даних робіт умови, прийняти виконані роботи і оплатити відповідно до умов договору.
Пунктом 2.1. договору вартість робіт, доручених до виконання підрядникові, відповідно до калькуляції становить 1539999,60 грн. (з ПДВ).
Згідно п. 3.1. договору підрядник виконує роботи протягом 80 календарних днів із правом дострокового виконання. Початок робіт фіксується сторонами актом приймання-передачі дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-З №4462 інв. №50431 в ремонт.
Як вбачається з акту прийому-передачі, підписаного уповноваженими представниками сторін, об`єкт ремонту був переданий в ремонт 28.10.2020 року (т. 1 а.с. 17).
Позивач у позовній заяві зазначає, що підрядник зобов`язаний виконати капітальний ремонт дизеля K6S310DR у строк до 18.01.2021 року (включно).
У пункті 3.2. договору сторони погодили, що замовник здійснює контроль і технічний нагляд за відповідністю якості, обсягів і вартості виконаних робіт відповідно до кошторисної документації. При виявленні відхилень або порушень, замовник видає підрядникові рішення про їхнє усунення або ухвалює рішення щодо припинення робіт на власний розсуд.
Уповноваженими працівниками замовника постійно (систематично) здійснювався контроль за ходом виконання капітального ремонту шляхом виїзду до місця виконання робіт - м.Полтава, вул. Старокотелевська, 2 та огляду об`єкта ремонту, про що були складені звіти про відрядження від 09.12.2020 року, 05.01.2021 року, 22.01.2021 року, 16.02.2021 року та акти комісійного огляду ремонту дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 №4462 інв. №50431 від 22.01.2021 року, від 02.02.2021 року, від 16.02.2021 року.
Актом комісійного огляду від 22.01.2021 року в пункті 2 зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Полтавський ремонтний завод залізничної техніки» гарантує, що ремонтні роботи по дизелю будуть закінчені до 15.02.2021 року. Відвантаження з ремонту 16.02.2021 року (т. 1 а.с. 219).
Однак станом 16.02.2021 року капітальний ремонт дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-З не був закінчений, про що свідчить акт комісійного огляду від 16.02.2021 року (т. 1 а.с. 221).
З листування з відповідачем (листи №2021/44 від 14.01.2021 року, №2021/249 від 22.02.2021 року) вбачається, що відповідач визначає причиною порушення строку виконання робіт затримку у поставці необхідних для виконання ремонту матеріалів, запасних частин та комплектуючих, що спричинено карантинними заходами, що діють в Україні.
Пунктом 3.6. договору передбачено, що після закінчення ремонтних робіт та складання дизеля, підрядник проводить випробування дизеля в присутності представників замовника. Акти випробувань надаються замовнику.
Позивач у позовній заяві вказує, що випробування не були здійснені відповідачем. Фактично дизель 05.03.2021 року був привезений відповідачем на територію позивача без складання будь-яких актів випробувань. Отже, через наявність спірних питань між позивачем та відповідачем щодо якості виконаних робіт позивач в силу ч. 4 ст. 853 Цивільного кодексу України звернувся до незалежних організацій (експертів) для з`ясування обсягів та якості виконаних робіт з капітального ремонту дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 №4462 інв. №50431.
Відповідно до експертного висновку експерта Дніпровського національного залізничного транспорту імені Ак. В.Лазаряна (ДНУЗТ) за результатами контрольних випробувань «Визначення геометричних параметрів деталей та вузлів» дизеля типу K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3, який пройшов капітальний ремонт КР-2, встановлено наступне: в процесі виконаних контрольних випробувань зафіксовано більше 436 замірів, 236 показників з яких не відповідають нормативу, що складає 54,1%.; ремонт дизеля в обсязі КР-2 не виконаний, експлуатація дизеля неможлива.
Відповідно до акту експертизи №Е-20 від 17.05.2021 року, яка проведена експертом Криворізького представництва Дніпропетровської Торгово-промислової палати, встановлено, що дизель типу K6S310DR №41100/2349 тепловоза ЧМЕЗ-З №4462, який пройшов капітальний ремонт КР-2, не відповідає вимогам «Правил капітальних ремонтів КР-1, КР-2 тепловозів серії ЧМЕЗ, ЧМЕЗТ, ЧМЕЗЕ» №ЦТ-0124» Державної адміністрації залізничного транспорту України.
З огляду на вищевикладене, позивач вказує, що виконані підрядні роботи не відповідають умовам договору №1002 від 21.10.2020 року щодо якості та строку виконання робіт та не можуть вважатися належно виконаними.
Пункт 6.2. договору №1002 від 21.10.2020 року передбачає, що за порушення погоджених строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% від вартості невиконаних робіт.
Згідно п. 6.3. договору №1002 від 21.10.2020 року у випадку виконання робіт, що не відповідають умовам договору, підрядник сплачує замовнику штраф у розмірі 20% від вартості таких робіт, що не відповідають договору.
Керуючись умовами п.6.2 договору №1002 від 21.10.2020 року позивачем зроблено розрахунок штрафу – 307999,92 грн. та направлено на адресу відповідача вимогу про його сплату №53-02/244 від 28.01.2021 року.
Керуючись умовами п.6.2 та п.6.3 договору №1002 від 21.10.2020 року позивачем зроблено розрахунок штрафу – 615999,84 та повторно направлено на адресу відповідача вимогу про його сплату №53-02/1838 від 09.06.2021 року.
Вказані вимоги залишені з боку відповідача без відповіді.
Позивач, вважаючи свої права порушеними звернувся до суду з вимогою про стягнення штрафних санкцій у розмірі 615999,84 грн., з яких 307999,92 грн. штраф за порушення строку виконання підрядних робіт відповідно до п. 6.2 договору та 307999,92 грн. штраф за виконання робіт, які не відповідають умовам договору підряду відповідно до п. 6.3 договору.
Враховуючи правову природу укладеного між сторонами у даній справі договору, кореспондуючи права та обов`язки його сторін, то оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватись з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини з договору підряду.
Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (стаття 854 Цивільного кодексу України).
У відповідності до вимог статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. 
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом. 
Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Абзацом другим частини першої статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Як зазначено в ч.7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.
За змістом ч.2 ст. 9 Цивільного кодексу України законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.
До правовідносин сторін договору щодо забезпечення належного виконання господарського договору штрафними санкціями (неустойка, штраф, пеня) слід застосовувати положення глави 26 Господарського кодексу України.
За ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У свою чергу у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).
Як передбачено ч.1 ст. 548 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. В силу ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (штраф, пеня).
Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. 
Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Відповідно до ч.4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Позивач, посилаючись на порушення відповідачем умови договору, нарахував 307999,92 грн. штрафу за порушення строку виконання підрядних робіт та 307999,92 грн. штрафу за виконання робіт, які не відповідають умовам договору підряду.
Перш за все необхідно встановити чи має місце з боку відповідача порушення умов договору, а саме порушення погоджених строків виконання робіт та чи має місце виконання робіт, які не відповідають умовам договору.
Щодо строків виконання робіт слід звернути увагу, що за умовами договору – пункт 3.1, підрядник зобов`язаний виконати капітальний ремонт дизеля K6S310DR у строк до 18.01.2021 року (включно).
Прийом замовником виконаних підрядником робіт оформлюється актом виконаних робіт (п. 4.1 договору). 
Матеріали справи не містять акту виконаних робіт згідно пункту 4.1 договору. До того ж в матеріалах справи наявні листи відповідача, які направлялись на адресу позивача та які підтверджують факт визнання відповідачем обставини порушення ним строку виконання підрядних робіт. У листах викладено прохання про укладення додаткової угоди до договору про продовження строків капітального ремонту (підрядних робіт).
Вказане підтверджує факт порушення погоджених строків виконання робіт. 
У матеріалах справи наявні експертний висновок Дніпровського національного залізничного транспорту ім. Ак. В.Лазаряна (ДНУЗТ) від 28.04.2021 року та акт експертизи №Е-20 від 17.05.2021 року зі змісту яких вбачається, що деякі роботи (результати проведеної роботи) є неналежними. Вказане опосередковано підтверджує обставини виконання робіт, які не відповідають умовам договору.
Як вбачається зі змісту умов договору підряду на виконання ремонтних робіт №1002 від 21.10.2020 року сторони погодили відповідальність підрядника за порушення погоджених строків виконання робіт у розмірі 20% від вартості невиконаних робіт (п. 6.2) та за виконання робіт, що не відповідають умовам договору у розмірі 20% від вартості таких робіт (п. 6.3). 
Тобто, сторони керуючись вимогами частини четвертої ст. 231 Господарського кодексу України встановили та погодили у договорі підряду вид штрафу, розмір якого визначається у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання, а не у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання.
Позивач, визначаючи розмір штрафів, які підлягають стягненню, проводив розрахунок виходячи з договірної суми вартості всіх робіт. 
Однак, в матеріалах справи достатньо доказів і не заперечується сторонами, що відповідачем виконувалися роботи з капітального ремонту дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 №4462. Надані позивачем експертні дослідження та акти містять перелік порушень - робіт, що не відповідають умовам договору. Проте вони відмічають факт проведення робіт, не відповідність деяких робіт та не містять вартісного визначення таких порушень. 
Обставини справи дійсно свідчать, що у позивача виникло право на пред`явлення вимоги про стягнення штрафів за договором №1002 від 21.10.2020 року. Однак, враховуючи ту обставину, що відповідачем роботи з ремонту дизеля K6S310DR тепловоза ЧМЕЗ-3 №4462 все ж таки виконувалися, позивачем безпідставно заявлено до стягнення штрафи розрахунок яких проведено у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання.
Так, умовами договору чітко визначено, що розрахунок штрафу має проводитись у відсотковому співвідношенні саме до вартості частини невиконаних робіт та до вартості робіт, що не відповідають договору.
Визначення суми вартості невиконаних робіт та суми вартості робіт, які не відповідають умовам договору позивачем не здійснювалося. Матеріали справи також не містять таких відомостей. Враховуючи викладене, вказане унеможливлює визначення розміру штрафів дотримуючись вимог п.п. 6.2, 6.3 договору підряду.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо не доведення позивачем правомірності нарахування штрафів відповідно до вимог п.п. 6.2, 6.3 договору підряду, оскільки для їх застосування необхідно було встановити частку (вартість) невиконаних робіт від загального об`єму договірних робіт та частку (вартість) робіт що не відповідають договору. 
Щодо посилань на факт укладення 22.11.2021 року між сторонами додаткової угоди до договору підряду №1002 від 21.10.2020 року, то колегія суддів відмічає, що відповідні обставини як станом на момент подання позовної заяви так і станом на момент прийняття оскаржуваного рішення не існували, не були предметом дослідження і не покладені в основу оскаржуваного рішення.  
Щодо доводів апелянта викладених у додаткових письмових поясненнях наданих до суду 12.01.2022 року, а саме що додаткова угода та підписаний дефектний акт зафіксували факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань, то суд відзначає, що, як вже зазначалось такі документи не існували станом на момент прийняття оскаржуваного рішення. Також такі документи не спростовують висновки суду про недоведеність правомірності нарахування штрафів відповідно до вимог п.п. 6.2, 6.3 договору підряду, оскільки не містять відомостей вартість невиконаних робіт та вартість робіт що не відповідають договору.
Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. 
Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв`язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, спростовуються наявними в матеріалах справи документами та вчинені при довільному тлумаченні наявних між сторонами правовідносин.
З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення Господарського суду Полтавської області від 07.10.2021 року у справі №917/1115/21 без змін.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, то судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись статтями 13, 73, 74, 77, 86, 129, 240, 269, 270, п.1, ч.1 ст.275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Полтавської області від 07.10.2021 року у справі №917/1115/21 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17 січня 2022 року. 

Головуючий суддя                                                                    В.С. Хачатрян

Суддя                                                                                           Н.В. Гребенюк  

Суддя                                                                                           Е.В. Сгара