УХВАЛА
про відкриття касаційного провадження

05 січня 2022 року  
Київ
справа №320/1510/20
адміністративне провадження №К/9901/47532/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Коваленко Н.В. та Шарапи В.М., перевіривши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни 
на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року
у справі     №     320/1510/20
за позовом      ОСОБА_1 
до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
про визнання протиправним та нечинним рішення,
В С Т А Н О В И В :
22 грудня 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач) через свого представника - адвоката Безпалюк Наталію Володимирівну звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року.
Як убачається з оскаржуваних судових рішень та матеріалів касаційної скарги, предметом розгляду у цій справі є позовні вимоги щодо визнання протиправним і нечинним рішення Віто-Поштової сільської ради (правонаступником якої є Гатненська сільська рада Фастівського району; далі - відповідач) від 30 серпня 2019 року № 51-1 «Про затвердження проєкту внесення змін до генерального плану с. Віта-Поштова Києво-Святошинського району Київської області».
8 лютого 2020 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX.
У зв`язку з цим, відповідно до частин першої та четвертої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що оскаржувані судові рішення прийняті на підставі неправильного застосування норм матеріального права, а саме - судами необґрунтовано не застосовано до спірних правовідносин положення частин першої та другої статті 16 та статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 4.1 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16 листопада 2011 року № 290 (далі - Порядок № 290), а також не враховано правових висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24 вересня 2021 року у справі № 0740/851/18 та № 824/126/19-а, від 6 жовтня 2021 року у справі № 369/4091/15-а, від 3 грудня 2021 року у справі № 369/7844/17 (про те, що послідовність виконання робіт з розроблення генерального плану населеного пункту та документації із землеустрою визначається будівельними нормами, державними стандартами і правилами та завданням на розроблення (внесення змін, оновлення) містобудівної документації, яке складається і затверджується її замовником за погодженням з розробником), від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 815/3880/14, від 1 жовтня 2019 року у справі № 810/4017/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 702/1384/16-а, від 26 травня 2020 року у справі № 750/11932/16-а та від 18 серпня 2020 року у справі 369/10284/17 (про те, що детальний план території є видом містобудівної документації, положення якого мають узгоджуватися з генеральним планом населеного пункту, деталізувати положення останнього та не суперечити йому).
Скаржник зауважує, що внаслідок неправильного застосування вищенаведених правових норм неврахування правових висновків Верховного Суду, суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про те, що відповідачем було вирішено оновити генеральні плани населених пунктів Віто-Поштової сільської ради та поєднати їх із існуючими детальними планами, оскільки, на думку скаржника, фактично мало місце не оновлення, а зміна генерального плану.
Крім іншого, скаржник наголошує, що судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовані положення частини сьомої статті 17, частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», частини одинадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 1.4 Порядку № 290, пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 835 «Про затвердження Положення про набори даних, які підлягають оприлюдненню у формі відкритих даних» (далі - Положення № 835), а також положення пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 25 травня 2011 року № 555 «Про затвердження Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні» (далі - Порядок № 555). 
За твердженням скаржника неправильність застосування вищенаведених правових норм зумовлена неврахуванням при цьому висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 695/725/15-а, від 19 вересня 2018 року у справі № 463/1230/16-а, від 19 червня 2019 року у справі № 815/1884/18, від 13 березня 2020 року у справі 320/6466/18, про те, що громадські слухання щодо проєктів містобудівної документації на місцевому рівні відбуваються шляхом оприлюднення проєктів містобудівної документації на місцевому рівні, надання особам, які мають право на подання пропозицій до проєктів містобудівної документації на місцевому рівні, строку для подання таких пропозицій; безпосереднім поданням пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування; утворення погоджувальної комісії у разі необхідності та, відповідно, оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проєктів містобудівної документації. 
При цьому скаржник наголошує, що судами першої та апеляційної інстанцій безпідставно застосовано в обґрунтування мотивів задоволення адміністративного позову правової позиції Верховного Суду, що міститься у постанові від 15 липня 2021 року у справі № 1.380.2019.004556, яка, на думку скаржника, навпаки підтверджує протиправність дій відповідача. 
Як зазначає скаржник, внаслідок неправильного застосування вищенаведених правових норм, зокрема, без урахування висновків Верховного Суду, суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях дійшли необґрунтованого висновку про дотримання відповідачем порядку оприлюднення проєкту містобудівної документації на місцевому рівні.
Серед іншого, скаржник звертає увагу на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій положень частини першої статті 9, частини першої статті 10 та статті 11 Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку» та неврахування при цьому висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 15 липня 2021 року у справі № 1.380.2019.004556, внаслідок чого, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій дійшли необґрунтованого висновку про відсутність у відповідача обов`язку проводити стратегічну екологічну оцінку проєкту спірного рішення від 30 серпня 2019 року № 51-1.
Водночас, скаржник відповідно до вимог частини п`ятої статті 328 КАС України зазначає про значний суспільний інтерес та виняткове значення вказаної справи для сторін, оскільки предметом її розгляду фактично є право жителів територіальної громади на безпечне для здоров`я та життя довкілля та середовище, в якому вони проживають, а також право на особисте життя, в яке відповідач неправомірно втрутився, прийнявши спірне рішення.
Таким чином, проаналізувавши підстави, на яких подано касаційну скаргу, доводи скаржника зазначені в обґрунтування необхідності прийняття її до розгляду касаційним судом, колегія суддів погоджується з необхідністю здійснити касаційний перегляд рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року, з метою з`ясування правильності застосування судами першої та апеляційної інстанції положень частини сьомої статті 17, частини третьої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», частини першої статті 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», частини одинадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», пункту 1.4 Порядку № 290, пункту 2 Положення № 835, пункту 4 Порядку № 555, частини першої статті 9, частини першої статті 10 та статті 11 Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку», правомірності незастосування частин першої та другої статті 16 та статті 19 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», пункту 4.1 Порядку № 290, а також необхідності врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 826/4504/17, від 14 серпня 2018 року у справі № 815/3880/14, від 19 вересня 2018 року у справі № 463/1230/16-а, від 19 червня 2019 року у справі № 815/1884/18, від 1 жовтня 2019 року у справі № 810/4017/17, від 13 березня 2020 року у справі 320/6466/18, від 15 квітня 2020 року у справі № 702/1384/16-а, від 26 травня 2020 року у справі № 750/11932/16-а, від 18 серпня 2020 року у справі 369/10284/17, від 15 липня 2021 року у справі № 1.380.2019.004556, від 24 вересня 2021 року у справі № 0740/851/18 та № 824/126/19-а, від 6 жовтня 2021 року у справі № 369/4091/15-а та від 3 грудня 2021 року у справі № 369/7844/17.
Верховний Суд також зазначає, що перегляд оскаржуваних судових рішень у касаційному порядку у цій справі може мати значення для формування єдиної правозастосовчої практики у подібних правовідносинах.
Касаційна скарга відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 328, 334, 335, 338, 355, 359 КАС України, суд
УХВАЛИВ :
1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Безпалюк Наталії Володимирівни на рішення Київського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2021 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі № 320/1510/20 за позовом      ОСОБА_1 до Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,    ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , про визнання протиправним та нечинним рішення.
2. Витребувати з Київського окружного адміністративного суду справу № 320/1510/20.
3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї матеріалів (за їх наявності) разом з ухвалою про відкриття касаційного провадження.
4. Встановити для учасників справи строк до 28 січня 2022 року для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу (у формі, встановленій частинами першою та другою статті 338 КАС України з висловленням позиції стосовно кожної з підстав касаційного оскарження: неправильного застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права), доказів надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
5. Роз`яснити учасникам справи, що у разі не виконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу, зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству, суд, відповідно до статті 149 КАС України, може застосувати заходи процесуального примусу.
6. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя -доповідач                                                                                           Я.О. Берназюк
Судді                                                                                                               Н.В. Коваленко                                                                                                                        В.М. Шарапа