ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 2-95/11/1609  Номер провадження 22-ц/814/2659/21	Головуючий у 1-й інстанції Миронець  О.К.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2021 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Гальонкін С.А., Карпушин Г.Л., 
секретар Міщенко Я.О.,
з участю представників заявника Сліпченка Ю.А., ОСОБА_1 , державного виконавця Гречківської Ю.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 
на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2021 року, постановлену суддею Миронець О.К. (повний текст складено 22 жовтня 2021 року), 
по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Юлії Володимирівни, стягувач: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

в с т а н о в и в:
       30.06.2021 ОСОБА_2 звернулася в суд із вказаною скаргою, в якій просила визнати недійсною оцінку нерухомого майна – житлового приміщення (трикімнатної квартири загальною площею 77,2 кв.м.), що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить їй на праві власності, проведену суб`єктом оціночної діяльності – Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» станом на 10 червня 2021 року в межах процедури виконавчого провадження. 
       Також просить визнати неправомірними дії головного державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Ю.В. щодо передачі на реалізацію вказаного нерухомого майна та зупинити його реалізацію.
       В обґрунтування скарги зазначає, що на виконанні Київського ВДВС у м.Полтаві перебуває ВП №65556003 з примусового виконання рішення Київського районного суду м.Полтави у справі №2-95/11 про звернення стягнення на заставне майно – трикімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належить їй, ОСОБА_2 , за рахунок вартості якої підлягає погашенню зобов`язання за кредитним договором №805 к-ф від 07.10.2008 в сумі 61 024,14 доларів США, шляхом реалізації предмета іпотеки проведенням прилюдних торгів, з початковою вартістю предмета іпотеки 278 250,00 грн.
       22.06.2021 у відділенні поштового зв`язку «Укрпошта» отримала повідомлення про результат визначення оцінки арештованого майна вих. №40826 від 11.06.2021, направлене головним державним виконавцем Гречківською Ю.В., в якому вказано, що вартість предмета іпотеки без ПДВ становить 1 205 400,00 грн. 
Не погоджується із результатами визначення вартості заставного майна (квартири), оскільки звіт про оцінку майна не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Вважає, що при проведенні оцінки зазначеного нерухомого майна мали місце порушення п.50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», яким передбачено, що проведенню незалежної оцінка майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки. Тоді як оцінювач ОСОБА_3 не входила до житлового приміщення та не ознайомилася безпосередньо з об`єктом оцінки, не проводила його внутрішнього огляду, що могло вплинути на визначення вартості оцінюваного майна.
       Також вважала неправомірними дії головного державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтава Гречківської Ю.В. щодо передачі на реалізацію нерухомого майна – квартири АДРЕСА_2 , оскільки на вказану квартири поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
       Ухвалою Київського районного суду м.Полтави у задоволенні скарги ОСОБА_2 на дії головного державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Ю.В. – відмовлено.
       Ухвала вмотивована тим, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості майна боржника, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому надати звіт про оцінку майна, діяв у межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначений діючим законодавством. Суду не надано доказів, що звіт оцінювача ґрунтується на явно неправдивих вихідних даних, навмисно використаних оцінювачем для надання необ`єктивного висновку про вартість об`єкта оцінки. Крім того, постановою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2021 визнано неправомірними дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію належної на праві власності ОСОБА_2 квартири та зупинено реалізацію даного нерухомого майна на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Постановою державного виконавця від 27.08.2021 повернуто виконавчий лист на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та припинено електронні торги з реалізації спірної квартири.
        ОСОБА_2 оскаржила вказану ухвалу в апеляційному порядку. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким визнати недійсною оцінку нерухомого майна – квартири АДРЕСА_2 , проведену суб`єктом оціночної діяльності – Приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» станом на 10.06.2021 в межах процедури виконавчого провадження №65556003. Визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Ю.В. щодо передачі на реалізацію нерухомого майна – вказаної квартири та зупинити її реалізацію.
       Вважає, що оскаржувана ухвала не відповідає правовим висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 16.12.2019 у справі №211/2171/15-ц, від 10.08.2021 у справі №461/4240/17, від 11.08.2021 у справі №619/4981/13ц, від 15.10.2020 у справі №917/6217 в частині обов`язковості визнання недійсною оцінки та в частині визнання неправомірними дій виконавців під час дії закону про мораторій (від 21.07.2021 у цій же справі №2-95/11/1609, від 20.01.2021 у справі №501/578/19, від 07.04.2021 у справі №125/1246/15-ц та ін.).
       Вважає, що в порушення вимог ч.1 ст.129-1 Конституції України судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано, що чинною ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 27.10.2017 у справі №2-95/11/1609 за скаргою ПАТ АБ «Укргазбанк» на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з набуттям чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлено обов`язковість повернення виконавчого документу про звернення стягнення на заставлене майно – кв. АДРЕСА_2 .
       21.12.2021 Київський ВДВС у м.Полтаві подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу районного суду, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, - без змін.
       У суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_2 – адвокати Сліпченко Ю.А. і Брюховецький О.В. доводи апеляційної скарги підтримали, наполягаючи на задоволенні.
       Державний виконавець Гречківська Ю.В. проти апеляційної скарги заперечила та просила залишити її без задоволення з підстав, викладених у відзиві.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.
Судом установлено, що рішенням апеляційного суду Полтавської області від 05 грудня 2011 року (справа №2-95/11) звернуто стягнення на заставне майно – трикімнатну квартиру загальною площею 77,2 кв.м., житловою площею – 53,6 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26.07.2008 управлінням житлово-комунального господарства, за рахунок вартості якої погасити зобов`язання по кредитному договору №805 к-ф від 07.10.2008 в сумі 61 024,14 доларів США, шляхом реалізації предмета іпотеки проведенням прилюдних торгів, з початковою вартістю предмета іпотеки 278 250,00 грн.
       На підставі вказаного рішення 16.02.2012 Київським районним судом м.Полтави видано виконавчий лист, за яким головним державним виконавцем Київського відділу ДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відкрито ВП №57271973.
Постановою головного державного виконавця Київського ВДВС у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Ю.В. від 09.06.2021 у виконавчому провадженні призначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи», який склав звіт №511 від 10.06.2021 про незалежну оцінку майна, визначивши ринкову вартість об`єкту оцінки – квартири АДРЕСА_2 - 1 205 400,00 грн./а.с.49 - 77 т.4/
У розділі 7 звіту про незалежну оцінку майна №511 від 10.06.2021 оцінювач обґрунтував обраний ним для оцінки спірного майна порівняльний підхід.
Відмовляючи у задоволенні скарги щодо визнання недійсним звіту про оцінку майна, районний суд виходив з того, що звіт проведено оцінювачем у повній формі, із застосуванням порівняльного підходу, виклавши в розділі 4.1 звіту встановлені ним характеристики об`єкту при безпосередньому огляду об`єкту дослідження, з дотриманням вимог Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну діяльність в Україні», Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», тому підстави для визнання оспорюваного звіту недійсним – відсутні.
Також ухвала суду першої інстанції вмотивована постановою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2021, якою визнано неправомірними дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію спірної квартири та зупинено реалізацію такого майна на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та постановою державного виконавця від 27.09.2021 припинено електронні торги і повернуто виконавчий лист стягувачу.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги правильність висновків районного суду не спростовують, зводяться до не згоди з судовим рішенням та переоцінки доказів.
Щодо вимог скарги в частині визнання недійсним звіту про оцінку спірної квартири, апеляційний суд виходить з наступного.
Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону).
Пунктами 6, 15, 22 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів частини першої статті 20 Закону України «Про виконавче провадження», для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. 
Стаття 58 Закону України «Про виконавче  провадження» (в редакції, що діяла на час складенні оскаржуваного звіту) визначає процедуру визначення вартості майна боржника та його оцінку. Зокрема, згідно положень частини 4, 5, 6 названої норми, у разі, якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.
Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.
Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.
Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Такі висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у справах №821/197/18/4440/16 від 20.03.2019, №308/12150/16-ц від 12.06.2019.
Дії державного виконавця щодо оцінки майна відповідали наведеним нормам Закону України «Про виконавче провадження»; у своїй діяльності суб`єкт оціночної діяльності є самостійним, а тому виконавець жодним чином не може впливати на порядок проведення оцінки майна.
Із матеріалів справи вбачається, що суб`єкт оціночної діяльності здійснив незалежну грошову оцінку квартири АДРЕСА_2 , за результатами якої склав звіт від 10.06.2021, визначивши ринкову вартість вказаної квартири, що становить 1 205 400,00 грн.
Аналіз висновків про вартість майна свідчить про те, що суб`єкт оціночної діяльності обрав порівняльний метод оцінки квартири, проаналізувавши 4 об`єкти порівняння аналогічної нерухомості.
За змістом статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.
В силу пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
Відповідно до частин першої, третьої статті 13 вказаного Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).
Тобто, Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.
Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.
Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 01 липня 2020 року у справі №2-1160/11, від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц.
Згідно з приписами пункту 50 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, під час якого здійснюється ознайомлення з об`єктом оцінки, характерними умовами угоди, для укладення якої проводиться оцінка, визначення бази оцінки та подання замовнику істотних умов для укладення договору на проведення оцінки.
У пункті 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» закріплено, що незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки; ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).
Крім того, статтею 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.
Разом із цим, відповідно до пункту 56 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» звіт про оцінку майна, у тому числі, має містити письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації, особистий огляд об`єкта оцінки (у разі неможливості особистого огляду - відповідні пояснення та обґрунтування застережень і припущень щодо використання результатів оцінки), дотримання національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, інші заяви, що є важливими для підтвердження достовірності та об`єктивності оцінки майна і висновку про його вартість.
Установивши, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості майна боржника, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України, районний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги щодо визнання дій державного виконавця неправомірними.
При цьому слід зазначити, що боржник ОСОБА_2 , отримавши повідомлення від державного виконавця про результати оцінки майна, не скористалась законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензуванням звіту з оцінки майна.
В той же час, надаючи оцінку вказаному звіту про оцінку майна, суд першої інстанції обґрунтовано визнав, що він складений у повній, а не у стислій формі; містить опис об`єкта оцінки, який дає змогу його ідентифікувати; письмову заяву оцінювача про якість використаних вихідних даних та іншої інформації; відомості про огляд об`єкта оцінки; посилання про дотримання оцінювачем національних стандартів оцінки майна та інших нормативно-правових актів з оцінки майна під час її проведення, тощо./а.с.60 т.4/
Тому апеляційний суд визнає безпідставними та відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що оцінювач не проводив особистий огляд об`єкта оцінки, оскільки не входив до спірного житлового приміщення. Заявник не надала суду будь-яких належних та допустимих доказів того, що внутрішнє оздоблення її квартири, про що не було вказано в оспорюваному звіті, впливає на визначену оцінювачем ринкову вартість цієї квартири, та є її припущенням, на якому не може базуватися процес доказування.
При цьому апеляційний суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.07.2021 у цій же справі (№2-95/11/1609 щодо правомірності попереднього звіту про оцінку заставної квартири від 19.01.2021, оскаржуваного боржницею з аналогічних підстав./а.с.193-200 т.3/
Отже, колегія суддів не встановила порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні районним судом вимог скарги ОСОБА_2 щодо визнання недійсною оцінки заставного майна, що могло привести до порушення прав заявника.
Щодо відмови у задоволенні скарги в частині визнання неправомірними дій головного державного виконавця Київського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Гречківської Ю.В. щодо передачі на реалізацію нерухомого майна – вказаної квартири та вимоги зупинити її реалізацію.
Як установлено судом та підтверджується матеріалами справи, вказані дії головного державного виконавця Гречкіської Ю.В. вже були предметом судового розгляду та їм надана правова оцінка постановою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2021.
Відповідно до вказаного судового рішення апеляційної інстанції визнано неправомірними дії державного виконавця щодо передачі на реалізацію належної на праві власності ОСОБА_2 житлової нерухомості – трикімнатної квартири загальною площею 77,2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Зупинено реалізацію вказаної квартири на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»./а.с.273 т.3/
Постановою державного виконавця від 27.08.2021 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» та припинені електронні торги з реалізації трикімнатної квартири загальною площею 77.2 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги і в частині відмови у задоволенні вимог скарги ОСОБА_4 щодо визнання неправомірними дій державного виконавця щодо передачі на реалізацію спірної квартири та зупинення реалізації цієї квартири. Тим більше, що в суді апеляційної інстанції державний виконавець повідомила, що в межах іншого виконавчого провадження спірна квартира реалізована на користь дочки ОСОБА_2 за вартістю квартири, визначеною на підставі нового звіту про оцінку майна. 
       Згідно ст.141 ЦПК України підстави перерозподілу судових витрат відсутні.
       Керуючись ст.ст.367,368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 18 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 24.12.2021.

Головуючий суддя                                                                Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                С.А. Гальонкін

                                                                       Г.Л. Карпушин