ОКРЕМА ДУМКА 
суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
Антоненко Н. О., Русинчука М. М.
 
12 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 147/78/19
провадження № 61-17047св21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І., суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М., касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково, ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2021 року про відкриття апеляційного провадження, постанову Вінницького апеляційного суду від 29 вересня 2021 року скасував та передав справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.
 
При цьому колегія суддів застосувала висновки Європейського Суду з прав людини у справах PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року, USTIMENKO v. UKRAINE, № 32053/13, § 46, ЄСПЛ, від 29 жовтня 2015 року, SABADASH v. UKRAINE № 28052/13, § 31-34, ЄСПЛ, від 23 липня 2019 року, а також висновки Верховного Суду, зроблені в постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 березня 2020 року в справі № 219/10482/16-ц (провадження № 61-10487св19), від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20), та виходила з того, що апеляційний суд при поновленні строку на апеляційне оскарження:
не врахував, що сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції;
не зазначив поважної причини пропуску строку на апеляційне оскарження; 
обставини, на які прокурор послався в обґрунтування клопотання про поновлення строку, помилково вважав достатніми для його поновлення та не навів належного обґрунтування підстав для поновлення такого строку, чим порушив вимоги статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
 
З таким висновком колегії суддів не погоджуємось з огляду на таке.
 
У справі, що переглядається в касаційному порядку, встановлено, що в постанові Верховного Суду у цій справі від 28 липня 2021 року апеляційному суду було вказано на положення процесуального закону з посиланням на висновки суду касаційної інстанції про їх застосування при вирішенні питання про наявність підстав для поновлення прокурору пропущеного строку на апеляційне оскарження. 
 
Виконуючи вказівки Верховного Суду, апеляційний суд залишив апеляційну скаргу прокурора без руху для зазначення ним підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції в цій справі та, вирішуючи питання про наявність підстав для поновлення строку після усунення недоліків апеляційної скарги, виходив із того, що:
прокурор не був учасником справи в суді першої інстанції; 
орган державної влади як третя особа у справі допустив бездіяльність та неналежне виконання своїх повноважень, не оскарживши в апеляційному порядку незаконне рішення суду першої інстанції та не повідомивши про нього;
зазначені обставини унеможливили своєчасне подання апеляційної скарги прокурором.
 
Наведені прокурором обставини про наявність підстав для поновлення строку апеляційний суд з посиланням на постанови Верховного Суду від  07  жовтня  2019  року  в  справі  № 802/1599/18-а,  від 31 березня 2021 року в справі № 280/1426/20 вважав поважними причинами пропуску строку, а клопотання прокурора про поновлення строку - обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
 
З огляду на наведене не відповідає змісту ухвали апеляційного суду від 28 cерпня 2021 року та матеріалам справи висновок колегії суддів про те, що сама по собі вказівка про наявність поважних причин для поновлення строку та/або погодження з доводами особи, яка подала апеляційну скаргу, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження, адже ухвала Вінницького апеляційного суду від 28 серпня 2021 року про відкриття апеляційного провадження містить мотиви прийняття апеляційним судом обставин, на які посилалась особа, яка подала апеляційну скаргу, як на поважні причини пропуску строку; апеляційний суд зазначив поважні причини пропуску прокурором  строку на апеляційне оскарження; обставини, на які прокурор послався в обґрунтування клопотання про поновлення строку, вважав достатніми для його поновлення та навів обґрунтування підстав для поновлення такого строку. 
 
Отже, вважаємо, що за наведених обставин у Верховного Суду не було підстав для скасування ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у зв`язку з немотивованим поновленням пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
 
Доводи касаційної скарги в частині безпідставного поновлення апеляційним судом строку на апеляційне оскарження прокурором рішення суду зводяться до того, що прокурор не вказав і апеляційний суд не встановив поважні причини пропуску строку, а також що апеляційний суд не врахував висновки Верховного Суду в постанові про попереднє скасування ухвали про відкриття апеляційного провадження.        
 
Оскільки оцінка поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження є дискреційним повноваженням суду апеляційної інстанції, яке не обмежено національним законодавством щодо визначення підстав для поновлення строків, то в силу статті 400 ЦПК України касаційний суд в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, мав перевірити правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку і не міг вдаватись до переоцінки встановлених апеляційним судом обставин і доказів на їх підтвердження. 
 
Касаційний перегляд слід було здійснювати по суті справи, що переглядається, відповідно до інших доводів касаційної скарги.  

Судді                                                                                                Н. О. Антоненко  
 
                                                                                                                      М. М. Русинчук