Справа № 442/2076/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Гарасимків Л.І. 
Провадження № 22-ц/811/2432/21                 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С.М. 
Категорія: 63

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 березня 2022 року м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,
секретаря - Жукровської Х.І.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до ОСОБА_3 (ОСОБА_3 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,  та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:
У березні 2021 року ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_3 (ОСОБА_3 ), громадянина Республіки Молдова, таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивачі обґрунтовували тим, що вони є співвласниками вказаної квартири, в якій, за їхньою згодою, після одруження з позивачкою ОСОБА_1 був зареєстрований відповідач ОСОБА_3 . 
Однак, з 2015 року відповідач ОСОБА_3 у спірній квартирі не проживає, фактично припинив подружні відносини з позивачкою ОСОБА_1 і 26 січня 2021 року подав позов про розірвання з нею шлюбу, увесь цей час проживає за кордоном, жилим приміщенням не користується та не бере участі в його утриманні, а сам факт реєстрації відповідача у спірній квартирі створює позивачам перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні квартирою, зокрема, унеможливлює оформлення державної субсидії для зменшення плати за житлово-комунальні послуги, що завдає їм матеріальні збитки.
У квітні 2021 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про усунення йому перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він зареєстрований у спірній квартирі, як член сім`ї власника квартири, і за зароблені ним гроші під час роботи в США у період 2019 - 2020 років здійснив ремонт квартири та купив нові меблі і побутову техніку, витративши більше 10000 доларів США, оскільки, за домовленістю, вони з дружиною мали проживати в м. Дрогобичі у вказаній квартирі. 
Однак, в подальшому, він не міг так часто відвідувати Україну, як раніше, окрім того, приїхавши у січні 2021 року, мав дуже неприємну розмову з дружиною, яка висловила вимогу більше не з`являтися в квартирі та забрати особисті речі, а в останній день його перебування в м. Дрогобичі він не зміг потрапити в квартиру, так як на вхідних дверях були поміняні замки. 
Зазначає, що іншого житла в Україні він не має, всі зароблені гроші вклав у спірну квартиру, а тому вважає, що має право проживати в квартирі за місцем своєї реєстрації.
Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2021 року, з урахуванням ухвали суду від 07 червня 2021 року про виправлення помилки, первісний позов ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 задоволено.
Визнано ОСОБА_3 (ОСОБА_3 ), громадянина Молдови, таким, що втратив право користуватись квартирою АДРЕСА_1 .
Стягнуто з відповідача ОСОБА_3 у користь позивачів судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 908 грн. кожному з них.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням - відмовлено.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 в особі свого представника - адвоката Рупінського О.Б., просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття зустрічного позову та розгляду справи за правилами загального позовного провадження.
Свої доводи апелянт обґрунтовує тим, що судом не було вирішено питання щодо прийняття зустрічного позову та його розгляду по суті, оскільки оскаржуване рішення суду стосується виключно оцінки обставин первинного позову. Крім того, вважає помилковим висновок суду щодо можливості розгляду даного спору в порядку спрощеного позовного провадження.
Зазначає, що він ( ОСОБА_3 ) перебував на території України в січні 2021 року, однак, позивачі чинили йому перешкоди у користуванні спірною квартирою, не допускаючи до неї, хоча в квартирі залишились його особисті речі.
Стверджує, що регулярно, в міру можливостей та з урахуванням карантинних обмежень, приїжджав у м. Дрогобич, однак, після останніх подій він не може безперешкодно користувався спірною квартирою.
Наголошує, що надав суду копію закордонного паспорта, яким підтверджується його приїзд на Україну у січні 2021 року, а тому акт про його не проживання в спірній квартирі з 2015 року суд не повинен був враховувати при вирішенні спору.
В судове засідання апеляційного суду інші учасники справи, окрім представника позивачки ОСОБА_1 , не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи всі були належним чином повідомлені, зокрема, відповідач ОСОБА_3 був повідомлений через свого представника - адвоката Рупінського О.Б., клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, тому, відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом у їхній відсутності.
Заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
Судом встановлено, що предметом спору є квартира АДРЕСА_1 , яка на праві спільної сумісної власності належить позивачам ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 11 березня 1997 року (а.с.13).
В квартирі зареєстровані: позивачі ОСОБА_5 (уповноважений власник), ОСОБА_1 (дочка, співвласник), ОСОБА_6 (внучка, співвласник), ОСОБА_7 (внучка, співвласник), малолітні: ОСОБА_9 (правнучка), ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_10 (правнук) ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також відповідач ОСОБА_11 (зять).
Відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у спірній квартирі з 09.02.2006 року, як член сім`ї власника, у зв`язку з укладенням 30 липня 2003 року шлюбу з позивачкою ОСОБА_1 (а.с.12, 14-15). 
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Згідно з частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина, діти, батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. 
Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням або її виселення, за наявності підстав, визначених законом.
Враховуючи наведені вище норми закону й те, що відповідач ОСОБА_3 більше року не проживає за місцем своєї реєстрації у спірній квартирі, що підтверджено актом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Айстра» від 19 лютого 2021 року, складеним за наслідками обстеження квартири та на підставі свідчень сусідів, які підтвердили факт не проживання відповідача в спірній квартирі з 2015 року (а.с.19), чого не було спростовано відповідачем належними та допустимими доказами, оскільки наявність у його закордонному паспорті відміток про в`їзд на територію України у травні 2019 року, серпні, жовтні 2020 року та січні 2021 року є лише підтвердженням короткотермінового (в переважній більшості - одноденного) перебування на території України та/або транзиту через Україну, і не може бути належним доказом проживання відповідача у спірній квартирі, а посилання відповідача на те, що позивачі чинили перешкоди у користуванні спірною квартирою, не підтверджені жодним доказом, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним жилим приміщенням.
Доводи апелянта про те, що судом не вирішено його зустрічний позов є безпідставними, оскільки оскаржуваним рішенням суду відмовлено у задоволенні зустрічного позову відповідача і висновки про це містяться в мотивувальній частині рішення.
Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 20 травня 2021 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складений 08 квітня 2022 року.

Головуючий                                                         С.М. Бойко 

Судді:                                                                 С.М. Копняк 

                                                                        А.В. Ніткевич