ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 760/14395/21                                                     Суддя (судді) першої інстанції: Кушнір С.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  22 грудня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача                    Глущенко Я.Б., 
суддів                                                            Пилипенко О.Є., Черпіцької Л.Т.,
секретаря                                                  Строяновської О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Департамента патрульної поліції Національної поліції України, Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департамента патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови, за апеляційною скаргою Департамента патрульної поліції Національної поліції України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року,-

У С Т А Н О В И В:
У червні 2021 року ОСОБА_1 (далі - позивач,   ОСОБА_1 ) звернувся у суд з позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач-1), Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач-2) про скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
На обґрунтування позовних вимог зазначає, що спірна постанова є незаконною та безпідставною, оскільки винесена з порушенням встановленого Кодексом України про адміністративні правопорушення порядку притягнення до адміністративної відповідальності. Наголошує, що доказів порушення ним правил дорожнього руху відповідачем надано не було, що виключає правові підстави для вимоги надати документи, зазначені в пункті 2.1 Правил дорожнього руху. До того ж, поліцейським відмовлено в задоволенні його клопотання про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з необхідністю скористатися правовою допомогою. 
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставини, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що інспектор поліції діяв відповідно до покладених на нього повноважень. Наголошує, що вина позивача у непред`явленні на вимогу працівника поліції документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху, є доведеною. Участь адвоката не є обов`язковою при розгляді справи, оскільки постанова виноситься на місці вчинення правопорушення.  
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційну скаргу потрібно задовольнити частково, а рішення суду - змінити, з наступних підстав.
Судом установлено, що 29 серпня 2020 року відповідачем винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частини 1  статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.
Зазначеною постановою встановлено, що 29 серпня 2020 року о 00 год 27 хв за адресою: 220 км дороги Н03, в с. Соколівка Хмельницької області, при перевірці документів на вимогу працівника поліції позивач відмовився надати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив підпункт «а» пункта 2.4 Правил дорожнього руху та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частини 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись з таким рішенням відповідача та уважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час зупинки автомобіля позивача факт порушення ним правил дорожнього руху не було встановлено, вимога поліцейського пред`явити поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є незаконною. Окрім того, поліцейським порушено право позивача на отримання правової допомоги.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.
За приписами частини 2 статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
На підставі частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України  завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).
Пунктом 2.1 (ґ) Правил дорожнього руху України та статтею 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі та на вимогу поліцейського пред`являти для перевірки, зокрема, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення про адміністративні правопорушення, настає в разі керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка ).
Згідно з пунктом 1 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Так, судом першої інстанції встановлено, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення складена з огляду на відсутність у позивача полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цей факт не заперечується самим позивачем та підтверджується матеріалами справи.
Судова колегія наголошує, що право органів Національної поліції перевіряти наявність посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а також поліс (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка ) кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Доводи позивача, про те, що доказів вчинення ним будь-яких порушень, внаслідок яких у інспектора виникало право вимагати від позивача пред`явити страховий поліс, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зазначені обставини не є підставою для визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 16 серпня 2019 року в справі №524/126/17.
Відтак, висновок місцевого суду про обґрунтованість позову в цій частині позовних вимог є помилковим.
Водночас колегія суддів погоджується з висновком суду щодо порушення відповідачем порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Так, положеннями статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. 
Судом установлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, позивач заявив клопотання скористатись правовою допомогою.
Однак інспектором не вжито жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанцій, що такими діями інспектор порушив права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, тому і порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.
Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом виключення з мотивувальної частини рішення посилання суду як на підставу скасування спірної постанови відповідача - незаконність вимоги поліцейського пред`явити водієм поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 
За змістом частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 33, 34, 243, 286, 311, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Департамента патрульної поліції Національної поліції України задовольнити частково.
Змінити мотивувальну частину рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 жовтня 2021 року, виклавши її в редакції цієї постанови.
У решті судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                            Я.Б. Глущенко

Судді                                                                                 О.Є. Пилипенко

                                                                                          Л.Т. Черпіцька