ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

25 січня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 160/12355/21	
                                                                                Суддя І інстанції – Серьогіна О.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Чепурнова Д.В. (доповідач),
                               суддів:  Мельника В.В., Сафронової С.В.,     
за участю секретаря судового засідання Ліненко А.О. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області  
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 18 жовтня 2021 року у справі  за адміністративним позовом   ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 26.04.2021 року № 596789-2405-0462, яким визначено суму податкового зобов`язання ОСОБА_1 за платежем орендна плата з фізичних осіб у податковий період 2021 рік у розмірі 213 152,29 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що багатоквартирний житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, яка надавалась позивачу в оренду, з липня 2008 року належить Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 », позивач припинив використання орендованої земельної ділянки для будівництва, обслуговування та експлуатації житлового комплексу, що свідчить про наявність правових підстав для припинення спірного договору оренди у зв`язку з закінченням будівництва на підставі частини 2 ст. 19 Закону України «Про оренду землі», а тому нарахування такої плати за оскарженим податковими повідомленнями рішеннями є безпідставним. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 18 жовтня 2021 року позовні вимоги було задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління ДПС у Дніпропетровській області подало апеляційну скаргу в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що діючим законодавством не передбачено сплату ОСББ орендної плати за землю без укладення відповідного договору оренди з міською радою, а тому позивач як орендар земельної ділянки  за діючим і зареєстрованим у встановленому порядку договором оренди є платником орендної плати за земельну ділянку.
В судовому засіданні апеляційної інстанції представник  Головного управління ДПС у Дніпропетровській області підтримав вимоги апеляційної скарги з викладених у ній підстав, представник ОСОБА_1 просив відмовити у її задоволенні та залишити без змін рішення суду першої інстанції.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного. 
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.11.2006 року між позивачем та Дніпропетровською міською радою було укладено договір оренди земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
Вказаний договір посвідчений нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Козіною А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 3285. 
13.11.2006 року договір зареєстровано в державному земельному кадастрі за №040610401077.
Зазначений договір оренди укладений на 15 років, а земельна ділянка передавалась по фактичному розміщенню будівлі гуртожитку АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням: землі житлової та громадської забудови.
Відповідно до пункту 12.4 договору оренди земельної ділянки від 07.11.2006 року цей договір припиняється у випадках, передбачених законом.
Будівлю гуртожитку було реконструйовано у багатоквартирний житловий будинок, який прийнятий в експлуатацію, а власники квартир створили Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 », яке згідно  з актом приймання-передачі житлового комплексу від 03.07.2008 року отримало житловий будинок на баланс.
02.12.2014 року позивач та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гладкова, 13» звернулись до Дніпропетровської міської ради з заявами про добровільну відмову від оренди земельної ділянки, повернення ділянки відповідачу, та оформлення договору оренди земельної ділянки по АДРЕСА_1 на Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 » як нового власника житлового будинку за цією адресою.
З інформаційного листа Дніпровської міської ради «Про перелік орендарів, з якими укладено договори оренди землі на поточний рік станом на 01.01.2021 року» №2/11-23 від 29.01.2021 року, відповідачу стало відомо, що договір оренди земельної ділянки (кадастровий номер 1210100000:02:185:0014) ОСОБА_1 діє до 13.11.2021 року.
26.04.2021 року Головним управлінням Державної податкової служби у Дніпропетровській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 596789-2405-0462, за яким ОСОБА_1 , на підставі підпункту 54.3.3. пункту 54.3. статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 287.5 статті 287 розділу XII Податкового кодексу України, визначено суму податкового зобов`язання за платежем орендна плата з фізичних осіб у податковий період 2021 рік у сумі податкового зобов`язання 213 152,29 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив  з того, що завершення будівництва та прийняття до експлуатації об`єкта будівництва є підставою для припинення на вимогу орендаря договору оренди земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суд першої інстанції виходячи  з наступного.
Підпунктом 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285- 287 цього розділу.
Згідно з пунктом 288.1 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Відповідно до підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.
Відповідно до частини 1 статті 93 Земельного кодексу України            право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Згідно із частиною 9   статті 93 ЗК України відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до            статті 13 Закону України «Про оренду землі» (далі - Закону №161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Умовами            статті 31 Закону №161-XIV    встановлено, що договір оренди землі припиняється в разі:
закінчення строку, на який його було укладено;
викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом;
поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря;
смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у            статті 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки;
ліквідації юридичної особи-орендаря;
відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем;
набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці;
припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійного договору (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства/концесії).
Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом.
Виходячи з положень пп.14.1.73,   14.1.136 п.14.1 ст.14, пп.269.1.1,   269.1.2 п.269.1 ст.269, пп.270.1.1 п.270.1 ст.270, п.287.7 ст.287 Податкового кодексу України суд першої інстанції вірно зазначив, що   платником орендної плати є землекористувач, при цьому обов`язок зі сплати орендної плати виникає з моменту набуття (переходу) в установленому   законом   порядку права користування земельною ділянкою і триває до часу припинення (переходу) такого права. 
Позивач в грудні 2014 року звернувся з заявою про добровільну відмову від користування земельною ділянкою вул. Гладкова, 13 у м. Дніпро по договору оренди, а Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Гладкова, 13» звернулось з заявою про надання відповідачем згоди на оренду вказаної земельної ділянки у зв`язку з закінченням будівництва, зміною власника житлового будинку по АДРЕСА_1 , зміною балансоутримувача.
Таким чином, після завершення будівництва будівлі гуртожитку та отримання акта готовності реконструйованої у багатоквартирний житловий будинок на земельній ділянці та отримання акта готовності об`єкта до експлуатації, яким підтверджено його готовність до експлуатації, а також передачі збудованого багатоквартирного житлового будинку на баланс для обслуговування Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку « АДРЕСА_1 », право оренди припинилося, що зумовлює відсутність у позивача      обов`язку зі сплати орендної плати.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що після завершення будівництва та прийняття об`єкта в експлуатацію добросовісний орендар земельної ділянки, наданої для потреб будівництва та обслуговування відповідного об`єкта, має право на першочергове укладення договору оренди землі на строк до 50 років або припинення дії договору оренди землі.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що завершення будівництва та прийняття до експлуатації об`єкта будівництва є підставою для припинення на вимогу орендаря договору оренди земельної ділянки, на якій здійснювалось будівництво.
Зазначена правова позиція  викладена також у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 року у справі № 910/18941/17.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Колегія суддів апеляційного суду вважає, що в межах апеляційних скарг порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при вирішенні цієї справи не допущено. Правова оцінка обставин у справі дана вірно, а тому апеляційні скарги слід відхилити, а оскаржуване судове рішення залишити без змін. 
Керуючись п.1 ч.1 ст. 315, ст.ст. 316, 321, 322 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області -  залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду  від 18 жовтня 2021 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення в повному обсязі.
В повному обсязі постанова складена 28 січня 2022 року.

   
Головуючий - суддя                                                                      Д.В. Чепурнов 

                               суддя                                                                      В.В. Мельник 

                               суддя                                                                      С.В. Сафронова