ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.01.2022 року          м.Дніпро                                                        Справа №  904/3963/21

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді:    Антонік С.Г. (доповідач), 
суддів:  Іванова О.Г., Березкіної О.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги   ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2021р., ухвалене суддею Золотарьовою Я.С.., повний текст якого складений 23.09.2021р. у справі № 904/3963/21

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК", м. Київ
до ОСОБА_1 , м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 56 739,62 грн. 
                                   
                                                  ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 56 739,62 грн., з яких: 29 847,50 грн. - заборгованість за кредитом, 8 915,28 грн. - заборгованість про процентам за користування кредитом, 17 529,12 грн. - пеня, 447,72 грн. - комісія за користування кредитом та судовий збір.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом в розмірі 29 847,50 грн. та судовий збір у розмірі 1 194,12 грн. В решті позову відмовлено.
Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд виходив з того, що відповідачем було частково повернуто кредитні кошти в сумі 80152,50 грн., між тим, несплачена відповідачем сума становить 29847,50 грн.
Відмовляючи в іншій частині позову, господарський суд виходив з відсутності підстав для нарахування відсотків за користування кредитом у розмірі 8915,28 грн., пені у розмірі 17529,12 грн. та комісії за користування кредитом у розмірі 447,72 грн., оскільки у заяві про відкриття поточного рахунку від 31.01.2014 процентну ставку та розмір комісії не зазначено. Також у цій заяві відсутні умови про застосування до відповідача відповідальності у вигляді неустойки (пені) за порушення зобов`язання та, відповідно, не визначено її розміру.
Не погодившись із рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить це рішення скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що суд першої інстанції не врахував, що банком самостійно  було зараховано грошові кошти, сплачені відповідачем у період з 31.01.2014 по 21.09.2021 в рахунок процентів у розмірі 14393,75грн., банківської комісії в сумі 16102,07грн. та пені в сумі 1592,61грн., разом з тим, ці грошові кошти повинні бути враховані при підрахунку загальної суми заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем заборгованість відсутня.
Також скаржник вказав, що його не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення господарського суду без змін.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2021 року відкрите апеляційне провадження у справі №904/3963/21. Ухвалено розглянути апеляційну скаргу у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами.
Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно   ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
                  Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
                      Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
          Як встановлено господарським судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі Заяви про відкриття поточного рахунку від 31.01.2014 (заява) Фізична особа-підприємець Прихода Ігор Юрійович приєднався до "Умов та правил надання банківських послуг" (Умови), Тарифів Банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті httр://privatbank.ua, які разом із Заявою складають договір банківського обслуговування № б/н від 31.01.2014 (договір) та взяв на себе зобов`язання виконувати умови договору.
          В подальшому, 11.02.2019 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань був внесений запис про припинення господарської діяльності Фізичної особи-підприємця Приходи Ігора Юрійовича.
          Відповідно до умов договору, відповідачу було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок НОМЕР_1 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку банку і клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано "Умовами та правилами надання банківських послуг".
          Відповідно до пункту 3.18.1.16. Умов, при укладанні договорів і угод, чи вчиненні інших дій, що свідчать про приєднання клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підійшов і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк/інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі). Банк і клієнт допускають використання підписів клієнта у вигляді електронно-цифрового підпису та/або підтвердження через пароль, спрямований Банком через верифікований номер телефону, який належить уповноваженій особі клієнта з правом "першого" підпису. Підписання договорів і угод таким чином прирівнюється до укладання договорів та угод у письмовій формі.
          Згідно пункту 3.18.1.1. Умов - кредитний ліміт на поточний рахунок надається на поповнення оборотних коштів та здійснення поточних платежів Клієнта, в межах кредитного ліміту. Техніко-економічне обґрунтування кредиту-фінансування поточної діяльності. Про розмір ліміту Банк повідомляє Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банка та Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення або інших). Банк здійснює обслуговування ліміту Клієнта, що полягає у проведенні його платежів понад залишок коштів на поточному рахунку Клієнта, при наявності вільних грошових ресурсів, за рахунок кредитних коштів у межах ліміту, шляхом дебетування поточного рахунку. При цьому утворюється дебетове сальдо.
          Відповідно до пункту 3.18.1.3 Умов - кредит надається в обмін на зобов`язання Клієнта щодо його повернення, сплаті процентів та винагороди.
          Пунктом 3.18.1.8. Умов передбачено, що проведення платежів Клієнта у порядку обслуговування кредитного ліміту, проводиться Банком протягом одного року з моменту підписання угоди про приєднання Клієнта до "Умов і правил надання банківських послуг" (або у формі "Заяви про відкриття поточного рахунку та картки із зразками підписів і відбитка печатки" або у формі авторизації кредитної угоди в системах клієнт-банк / інтернет клієнт-банк, або у формі обміну паперовій або електронній інформацією, або в будь-якій іншій формі - "Угода").
          Згідно пункту 3.18.1.6 Умов ліміт може бути змінений Банком в односторонньому порядку, передбаченому Умовами та правилами надання банківських послуг, у разі зниження надходжень грошових коштів на поточний рахунок або настання інших факторів, передбачених внутрішніми нормативними документами Банку. Підписавши Угоду, Клієнт висловлює свою згоду на те, що зміна Ліміту проводиться Банком в односторонньому порядку шляхом повідомлення Клієнта на свій вибір або в письмовій формі, або через встановлені засоби електронного зв`язку Банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших).
          Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитний ліміт в розмірі 110000,00 грн.  
          Розділом Умов 3.18.4. затверджений порядок розрахунків, згідно якого, за користування кредитом в період з дати виникнення дебетового сальдо на поточному рахунку клієнта при закритті банківського дня клієнт виплачує проценти, виходячи з процентної ставки, розмір якої залежить від строку користування кредитом (диференційована процентна ставка).
          За період користування кредитом, з моменту виникнення дебетового сальдо до дати обнуління дебетового сальдо в одну з дат з наступного 20-го до 25-го числа місяця ("період, в який дебетове сальдо підлягає обнулінню"), розрахунок процентів здійснюється за процентною ставкою в розмірі, 0% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт 3.18.4.1.1.  Умов).
          При не обнулінні дебетового сальдо в одну з дат періоду, в якому дебетове сальдо підлягає обнулінню, протягом 90 днів з останньої дати періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, клієнт сплачує банку за користування кредитом відсотки в розмірі 24% річних, починаючи з останньої дата періоду, в яку дебетове сальдо підлягало обнулінню.
          У разі непогашення кредиту впродовж 90 днів з дати закінчення періоду, в який дебетове сальдо підлягало обнулінню, починаючи з 91-го дня після дати закінчення періоду, в якому дебетове сальдо підлягало обнулінню, кредит вважається простроченим, а грошові зобов`язання клієнта з погашення заборгованості вважаються порушеними. При порушенні клієнтом будь-якого з грошового зобов`язання клієнт сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 48% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (пункт 3.18.4.1.3 Умов).
          Під "непогашенням кредиту" мається на увазі не виникнення на поточному рахунку нульового дебетового сальдо при закритті банківського дня (пункт 3.18.4.1.4 Умов).
          Розрахунок відсотків за користування кредитом проводиться щодня, починаючи з моменту утворення на поточному рахунку дебетового сальдо при закритті банківського дня, кість днів користування кредитними коштами, виходячи з 360 днів у році. Розрахунок відсотків проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом, на суму залишку заборгованості за кредитом. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. Нарахування відсотків здійснюється в дату сплати (п.3.18.4.9 Умов).
          Пунктом 3.18.4.4.Умов визначено розмір винагороди за використання ліміту, яку клієнт сплачує Банку 1-го числа кожного місяця в розмірі 0,9% від суми максимального сальдо кредиту, що існував на кінець банківського дня на попередній місяць, в порядку передбаченому Умовами.
          Тобто, датою сплати комісії є 1-е число кожного місяця.
          Відповідно до п. 3.18.5.1 Умов при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених п.п.3.18.2.2.2, 3.18.4.1, 3.18.4.2, 3.18.4.3, термінів повернення кредиту, передбачених п.п.3.18.1.8, 3.18.2.2.3, 3.18.2.3.4, винагороди, передбаченої п.п.3.18.2.2.5, 3.18.4.4, 3.18.4.5, 3.18.4.6 Умов, Клієнт виплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня (у % річних) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу. А в разі реалізації Банком права на встановлення іншого строку повернення кредиту, Клієнт сплачує Банку пеню у розмірі, зазначеному в п.3.18.4.1.3 Умов від суми заборгованості за кожен день прострочення.
          Згідно п.3.18.2.3.4 Умов Банк має право при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбаченого Умовами, змінити умови кредитування - вимагати від Клієнта дострокового повернення кредиту, сплати відсотків за його користування, виконання інших зобов`язань за кредитом.
          Відповідачем було частково повернуто кредитні кошти у розмірі 80152,50 грн.          
          Несплаченою залишилася заборгованість в сумі 29847,50 грн., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.
          Крім основної заборгованості позивач просив стягнути 8 915,28 грн - заборгованості про процентам за користування кредитом, 17 529,12 грн - пені, 447,72 грн - комісії за користування кредитом.
          Згідно з статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання) , а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
          За частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
          За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
          Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
          Згідно зі статтею 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
          Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (стаття 1048 Цивільного кодексу України).
          Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (частина 3   статті 1049 Цивільного кодексу України).
          Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
          Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
          Ч.ч.1, 2 ст.551 Цивільного кодексу України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
          В даному випадку, з урахуванням положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, відповідачем ні під час розгляду справи судом першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду рішення суду доказів погашення заборгованості  за кредитним договором №б/н від 31.01.2014 в повному обсязі не надано, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення 29847,50грн. підлягають задоволенню.
          Що стосується нарахованих позивачем заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 8 915,28 грн., пені в сумі 17 529,12 грн., комісії за користування кредитом в сумі 447,72 грн., колегія суддів виходить з наступного.
          Як свідчать матеріали справи, в заяві відповідача про відкриття поточного рахунку від  31.01.2014 процентна ставка за користування кредитними коштами не зазначена.
          Крім того, у вказаній заяві відсутні умови про сплату комісії банку, а також, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та їх визначеного розміру.
          В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про погодження сторонами в письмовій формі ціни договору, яка встановлена у вигляді сплати процентів за користування кредитними коштами, комісії за користування кредитом, а також відповідальності (штрафу, пені).
          Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17.
          При цьому, наданий позивачем Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка ним підписана, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
          Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17.
          З огляду на викладене господарський суд вірно послався на відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в сумі 8 915,28 грн, пені в сумі 17 529,12 грн, комісії за користування кредитом в сумі 447,72 грн, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
          Відтак, рішення місцевого господарського суду відповідає фактичним обставинам справи, вимогам чинного законодавства, підстави для його скасування відсутні.
          Доводи скаржника стосовно того, що сплачені відповідачем у період з 31.01.2014 по 21.09.2021 в рахунок процентів у розмірі 14393,75грн., банківської комісії в сумі 16102,07грн. та пені в сумі 1592,61грн., разом з тим, ці грошові кошти повинні бути враховані при підрахунку загальної суми заборгованості, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем заборгованість відсутня, до уваги колегією суддів не приймаються.
          Стаття 534 ЦК України регулює питання щодо черговості погашення вимог за грошовим зобов`язанням.
          Згідно її положень, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі,  ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу.
          Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у добровільному порядку сплачував кошти на погашення заборгованості, яка, з урахуванням вимог ст. 534 Цивільного кодексу України, була зарахована банком в рахунок сплати процентів, банківської комісії та пені.
          Доказів, які б свідчили про заперечення щодо такого зарахування сплачених коштів відповідачем в матеріали справи не представлено.
          Також не приймаються до уваги твердження відповідача про неналежне повідомлення та обізнаність останнього про дату судових засідань, оскільки відповідач з власної ініціативи не скористався правом бути присутнім у судовому засіданні, вчасно повідомлений про день та час розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями, які повернулися на адресу господарського суду з відміткою про вручення ухвали суду про призначення справи до розгляду у судовому засіданні.
          Так, ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 06.07.2021 здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 10.08.2021.
          Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 10.08.2021 відкладено підготовче засідання на 31.08.2021.
          Колегія суддів констатує, що в матеріалах справи відсутні будь-які заяви чи клопотання Відповідача, якими б він повідомляв суд про неможливість забезпечити явку повноважного представника у судове засідання з викладенням причин.
          Згідно п.п.1, 2 ч.3 ст.202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:
           1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;
           2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.
          Оскільки відповідач належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, при цьому жодного разу не повідомивши суд про причини неявки, то господарський суд, враховуючи строки розгляду справи, встановлені ст.195 ГПК України та приписи ст.202 ГПК України, правильно розглянув справу за відсутності представника відповідача.
          Також колегія суддів зазначає, що саме відповідач не забезпечив участі представника (будь-якого, як в порядку самопредставництва, так і представником - зі статусом адвоката). Отже, вказані обставини є суто суб`єктивними, які залежали виключно від волевиявлення відповідача, тому не можуть бути визнані поважними.
          Інші доводи скаржника  не спростовують висновків суду першої інстанції та не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.
          За наведених обставин апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Рішення суду слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.  269,  270,  271,  275,  276,  282 - 284    Господарського процесуального кодексу України, суд,-

                                                  ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 21.09.2021р. у справі № 904/3963/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                                                                          С.Г. Антонік

Суддя                                                                                                                                                                                        О.Г. Іванов

Суддя                                                                                                                                                                                        О.В. Березкіна