ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
                                                                                   Головуючий І інстанції: Біленський О.О.
21 грудня 2021 р.	Справа № 520/17480/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мельнікової Л.В.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Бегунца А.О. ,
за участю секретаря судового засідання    Носаченка Р.В.    
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської митниці на додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року по справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» до Харківської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів, -
В с т а н о в и в:
07.12.2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «ХОЗЛЕНД» (далі - ТОВ «ХОЗЛЕНД», підприємство) звернулося до суду з позовом, в якому просить:
-   визнати протиправними і скасувати рішення Слобожанської митниці Держмитслужби (правонаступником якої є Харківська митниця) про коригування митної вартості товарів: №UA807000/2020/001391/2 від 28.07.2020 р., №UA807000/2020/001514/2 від 04.08.2020 р., №UA807000/2020/001720/2 від 04.09.2020 р., №UA807000/2020/001879/2 від 15.09.2020 р., №UA807000/2020/001972/2 від 24.09.2020 р., №UA807000/2020/002109/2 від 08.10.2020 р.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.03.2021 року адміністративний позов ТОВ «ХОЗЛЕНД» задоволено. 
Так, судовим рішенням визнано протиправними і скасовано рішення Слобожанської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів №UA807000/2020/001391/2 від 28.07.2020 р., №UA807000/2020/001514/2 від 04.08.2020 р., №UA807000/2020/001720/2 від 04.09.2020 р., №UA807000/2020/001879/2 від 15.09.2020 р., №UA807000/2020/001972/2 від 24.09.2020 р., №UA807000/2020/002109/2 від 08.10.2020 р.. 
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби на користь ТОВ «ХОЗЛЕНД» судовий збір у сумі 12 612 грн.
При ухваленні указаного судового рішення питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не вирішувалось.
           23.03.2020 року до Харківського окружного адміністративного суду надійшла заява позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, що понесені ним під час розгляду справи в суді першої інстанції, до якої додано: звіт АБ «Медвідь Анни» від 19.03.2021 року щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «ХОЗЛЕНД» за договором про надання правничої допомоги № 19/11-20 від 19.11.2020 року, акт прийому-передачі виконаних послуг до договору про надання правової допомоги № 19/11-20 від 19.11.2020 року, копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію Витягу з Єдиного Реєстру Адвокатів України, копія ордеру, виданого на ім`я адвоката Медвідь А.О.  для представництва інтересів позивача у Харківському окружному адміністративному суді, Другому апеляційному адміністративному суді, касаційному адміністративному суді, копія платіжного доручення №5797 від 19.11.2020 року.
          Загальний розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, заявлений до відшкодування, склав 49 000 грн. (т. 3 а. с. 130 - 138).
          Додатковим рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2021 року заяву ТОВ «ХОЗЛЕНД» задоволено частково, а саме, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Слобожанської митниці Держмитслужби (61003, м. Харків, вул. Короленко, 16-Б, код ЄДРПОУ 43332958) на користь ТОВ «ХОЗЛЕНД» (93400, Луганська обл., м. Сєвєродонецьк, вул. Єгорова, 11, код ЄДРПОУ 41459351) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.
          Задовольняючи частково заяву позивача про стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд першої інстанції, виходив з того, що проаналізувавши зроблений представником позивача розрахунок та надані відповідачем заперечення, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням співмірності витрат на оплату послуг адвоката (загальна сума митних платежів, що після набрання рішенням суду, буде підлягати поверненню складає 350082,87 грн.), суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в межах вирішення питання про судові витрати (п.3 ч.1   ст.252 КАС України) щодо розподілу судових витрат на правову допомогу в сумі 25000,00 грн.
          Не погодившись із вказаним додатковим рішенням суду, Харківською митницею подано апеляційну скаргу, в якій з посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позову ТОВ «ХОЗЛЕНД».
          В обґрунтування поданої апеляційної скарги відповідач зазначив, що на виконання вимог ч. 4    ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України    (далі -    КАС України) позивачем до суду було надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Медвідь А.О., а також докази на підтвердження витрат ТОВ «ХОЗЛЕНД», понесених на правову та професійну правничу допомогу. При цьому скаржник вважає, що розмір витрат на оплату послуг АБ «Медвідь Анни» є неспівмірними із значенням справи № 520/17480/2020 для позивача та іншими обставинами, що передбачені ч. 5 ст. 134 КАС України, зокрема, складністю справи, часом, витраченим на виконання робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову.
          У відзиві на апеляційну скаргу, позивач наводить доводи щодо співмірності витрат на правничу допомогу, в обґрунтування яких вказує, що посилання відповідача на норми КАС України та практику Верховного суду щодо стягнення витрат на правову допомогу, без зазначення конкретних доказів неспівмірності /безпідставності не можуть бути підставою у відмові в задоволенні таких вимог.
          Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
          За приписами       ст. 308 КАС України       суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).       Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).
          Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.
          Відповідно до п. 3 ч. 1    ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
          Відповідно до частин 1, 2 ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
          Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначає    Закон України від 05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI).
          Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          Статтею 30 Закону № 5076-VI       передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
          Відповідно до       ст. 132 КАС України       судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
          Частинами 1, 2, 3       ст. 134 КАС України       передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
          За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
          Для цілей розподілу судових витрат:
                      1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
                               2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
          Положення ч. ч. 1, 2    ст. 134 КАС України       кореспондуються із європейськими стандартами, зокрема, пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам Щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.
          Згідно з ч. ч. 4, 5      ст. 134 КАС України      для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
          Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
          Частиною 7       ст. 139 КАС України       встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
          Частиною 9       ст. 139 КАС України       передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
          Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
             При цьому, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
          У разі недотримання вимог ч. четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6    ст. 134 КАС України).
          Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).
            Відповідно до       ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»       суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
          У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).
          При цьому, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами       статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
           Крім того, на підтвердження надання правової допомоги необхідно долучати у тому числі розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором.
          Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.
          Наведене узгоджується із правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 01.10.2018 року у справі № 569/17904/17.
          Відповідно до ч. 5      ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
          На підтвердження понесених витрат позивач надав до суду звіт АБ «Медвідь Анни» № 19/11-20 від 19.11.2020 року щодо виконаної роботи на користь клієнта ТОВ «ХОЗЛЕНД»  за договором про надання правничої допомоги згідно якого позивачу надавалися послуги щодо:
          - ознайомлення зі змістом наданих клієнтом документів щодо митного оформлення товарів за скорегованою митною вартістю рішеннями Слобожанської митниці: №UA807000/2020/001391/2 від 28.07.2020 р., №UA807000/2020/001514/2 від 04.08.2020 р., №UA807000/2020/001720/2 від 04.09.2020 р., №UA807000/2020/001879/2 від 15.09.2020 р., №UA807000/2020/001972/2 від 24.09.2020 р., №UA807000/2020/002109/2 від 08.10.2020 р., аналіз судової практики щодо правовідносин, пов`язаних із заявленими позовними вимогами, визначення оптимальних шляхів захисту інтересів клієнта з визначенням витраченого часу (1 год.) та винагороди за послуги в сумі 2 500 грн;
          - підготовка і подання до суду 07.12.2020 року позову про визнання протиправним та скасування рішень Слобожанської митниці про коригування митної вартості товарів з визначенням витраченого часу (6 год.) та винагороди за послуги в сумі  15 000 грн;
          - підготовка і подання до суду 08.01.2021 року відповіді на відзив щодо позову (враховуючи час адвоката на направлення екземпляру відповіді на відзив до суду, до Слобожанської митниці поштою) з визначенням витраченого часу (3 год.) та винагороди за послуги в сумі  7 500 грн;
          - підготовка і подання до суду 26.01.2021 року пояснень (таблиці) : № 1 «Пояснення щодо підстав коригування митної вартості товару за рішеннями відповідача»; № 2 «Пояснення щодо порядку оплати товару за скоригованими рішеннями» (враховуючи час адвоката на подання копії пояснень через канцелярію Слобожанської митниці). Необхідність підготовки додаткових пояснень викликана великою кількістю доказів та інформації, зазначеної в таких доказах з визначенням витраченого часу (2 год.) та винагороди за послуги в сумі  5000 грн;
          - ознайомлення з матеріалами справи 27.01.2021 року. Необхідність ознайомлення з матеріалами справи пов`язана з ненаправленням відповідачем позивачу копій митних декларацій сторонніх імпортерів, які стали джерелом коригування митної вартості товару та вимагалися судом ухвалою від 14.12.2020 року  ( в порушення ч. 9 ст. 79 КАС України копії декларацій надані лише до суду), а також, у зв`язку із низькою якістю копій документів, наданих відповідачем до відзиву  на позов (принт-скринів – витягів із бази митниці «Рівень цін по ЦБД») з визначенням витраченого часу (1 год.) та винагороди за послуги в сумі  2 500 грн;
          - підготовка і подання до суду пояснень від 08.02.2021 року щодо коригування митної вартості товару на підставі наданих митницею до матеріалів справи копій митних декларацій інших імпортерів (враховуючи час адвоката на направлення екземпляру пояснень до Слобожанської митниці поштою) з визначенням витраченого часу (2 год.) та винагороди за послуги в сумі  5 000 грн;
          - представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції (участь адвоката у судових засіданнях): 14.01.2020 року – 0,25 год.; 11.02.2021 року – 0,25 год.; 01.03.2021 року – 0,5 год.; 11.03.2021 року – 2 год.; 18.03.2021 року – 2 год. - з визначенням витраченого часу (5 год.) та винагороди за послуги в сумі  12 500 грн. 
          Згідно з актом прийому-передачі виконаних послуг до Договору про надання правничої допомоги № 19/11-20 від 19.11.2020 року  загальний витрачений час на правову допомогу АБ «Медвідь Анни»  складає 20 годин, вартість виконаної роботи складає 50   000 грн., при вартості 1 години роботи – 2   500 грн.
          З урахуванням майнового стану клієнта та досягнутих домовленостей, вартість правових послуг зменшена до 49   000 грн (надана знижка в розмірі 1000 грн), вказана сума була в повному обсязі сплачена  та підтверджується платіжним дорученням № 5797 від 19.11.2020 року.
          Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
          При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
          При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо    є неспівмірним.
          Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ч. 1    ст. 72 КАС України).
          Колегія суддів зазначає, що розмір витрат на правничу допомогу не співрозмірний з ціною позову.
          Колегія суддів, дослідивши надані позивачем докази та заперечення відповідача, зазначає , що частина з наданих послуг не може бути віднесена до правничої допомоги.
          Так, згідно положень п. 4 ч.1 ст.1 Закону України від  05.07.2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон №5076-VI), договір про надання правової допомоги — домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
          У п. 9 ч.1 ст.1 закону № 5076-VI установлено, що представництво — вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
          Інші види правової допомоги — види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону № 5076-VI).
          Відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:
- надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
- захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;
- надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;
- представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фізичними та юридичними особами;
- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
- надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
          Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
          Отже, час  адвоката на направлення екземпляру відповіді на відзив до суду, до Слобожанської митниці поштою, час на подання копії пояснень через канцелярію Слобожанської митниці, час адвоката на направлення екземпляру пояснень до Слобожанської митниці поштою не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст.1, 19 закону №5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.
          Такий висновок зробив Верховний Суд  в ухвалі від 04.11.2019 року по справі №9901/264/19.
          Так, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
          У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд    у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також    чи була їх сума обґрунтованою (п. 269).
          У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Щодо надання правової та професійної правничої допомоги з підготовки клопотання про заміну відповідача його правонаступником, про продовження підготовчого провадження у справі № 520/9115/19, про долучення документів до матеріалів справи, про вирішення питання про судові витрати після винесення судового рішення колегія суддів зазначає, що дані послуги не є неминучими, їх підготовка не потребує значного часу, а відтак не можуть вважатися самостійними послугами з надання правової (правничої) допомоги, а тому не створюють додаткових витрат позивачу.
          Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та, зокрема, проаналізувавши зроблений представником позивача розрахунок та надані відповідачем заперечення, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем витрат, з урахуванням співмірності витрат на оплату послуг адвоката (загальна сума митних платежів, що після набрання рішенням суду, буде підлягати поверненню складає 350082,87 грн.), суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу в межах вирішення питання про судові витрати (п. 3 ч.1   ст. 252 КАС України) щодо розподілу судових витрат на правову допомогу в сумі 25 000,00 грн.
          Таким чином, враховуючи обсяг складених адвокатом в рамках даної адміністративної справи документів, час, витрачений адвокатом на надання таких послуг, а також представництво інтересів позивача у підготовчих та судових засіданнях, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що заявлені суми винагороди є    неспівмірними, у зв`язку з чим заява про відшкодування позивачу судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, підлягає частковому задоволенню на суму 25.000,00 грн.
          Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
          У відповідності до ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                              
          Інші доводи апеляційної скарги та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.
          При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija vs. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).                   
          На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 292, 293, 308, 310, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
          Апеляційну скаргу Харківської митниці залишити без задоволення, а додаткове рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2021 року, - без змін.
Постанова Другого апеляційного адміністративного суд набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі тридцяти днів, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Мельнікова	
Судді	   	С.С. Рєзнікова    А.О. Бегунц   	

Постанова у повному обсязі  складена і підписана 29 грудня 2021 року.