Справа № 443/991/21                                Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І. 
Провадження № 22-ц/811/2781/21                        Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 
Категорія:3

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 грудня 2021 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Крайник Н.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно,
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Ходорівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно.
       Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Ходорівської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно – повернуто позивачу.
       Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .
Вважає ухвалу суду незаконною. Зазначає, що 19.06.2021 року отримав поштою ухвалу суду від 17.06.2021 року про необхідність усунення недоліків по справі. На виконання вказаної ухвали подав через свого представника клопотання про витребування доказів зарахування сплаченого судового збору до бюджету, оскільки судовий збір сплачував онлайн на інтернет сайті «судова влада», оскільки доступу до даних сайту про зарахування судового збору у бюджет не має. Щодо завірення копій документів, то зобов`язувався суду надати їх оригінали у судовому засіданні. Окрім цього, зазначає, що 07.07.2021 року на виконання ухвали суду від 17.06.2021 року через канцелярію суду подав через свого представника відповідь ГУ ДКС у Львівській області про те, що сплачені кошти судового збору зараховані до державного бюджету в день сплати онлайн 19.04.2021 року. 
В апеляційній скарзі просить ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2021 року скасувати.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 грудня 2021 року, є дата складення повного судового рішення – 23 грудня 2021 року.

       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення із наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви ОСОБА_1 , суд виходив з тих обставин, що не підтверджено сплату судового збору за подання позовної заяви згідно квитанції №55873 від 19.04.2021 року у сумі – 1291,33 грн. та не подано доказів неможливості надати підтвердження про зарахування коштів на відповідний рахунок; не надано засвідчених належним чином копій документів долучених до позовної заяви; не додано всіх документів вказаних у додатку до позовної заяви для сторони по справі та не наведено мотивів неможливості подати такі; не подано документів, долучених до позовної заяви належної якості (читабельних).

З такими висновками колегія суддів не погоджується з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Частина 2 ст. 185 ЦПК України передбачає, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з недодержання вимог, передбачених ст. 177 ЦПК України, оскільки позовна заява подана без додержання вимог ст. 177 ЦПК України, а саме:

- судом не підтверджено сплату судового збору за подання позовної заяви згідно квитанції №55873 від 19.04.2021 року у сумі 1291,33 грн.;
- копії документів долучені до позовної заяви не засвідчені належним чином;
- не додано копії документів вказаних у додатку до позовної заяви для сторони по справі;
- копії документів долучені до позовної заяви подані неналежної якості (є нечитабельними);
На виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху позивачу надано термін – десять днів з моменту вручення ухвали для усунення недоліків заяви.

Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року про залишення без руху позовної заяви позивач отримав 19.06.2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №8175005857698 (а.с. 32).
24 червня 2021 року на виконання вимог ухвали судді Жидачівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року про залишення заяви без руху представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 подав клопотання про витребування у Головного управління Державної казначейської служби у Львівській області інформацію про зарахування на відповідний бюджетний рахунок сплаченого судового збору в розмірі 1291,33 грн., в якому, серед іншого, зазначив про свою готовність надати оригінали документів, копії яких долучені до заяви, для їх засвідчення судом (а.с. 33).
Звертаючись до суду із заявою про визнання права власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 долучив до заяви квитанцію № 55873 від 19 квітня 2021 року, якою підтверджується сплата ним судового збору в розмірі 1291,33 грн. (а.с. 1).
Листом Головного управління Державної казначейської служби України у Львівській області № 05.1.10-06/6015 від 29.06.2021 року «Про надання відповіді» підтверджується, що кошти, які сплачені ОСОБА_1 в сумі 1291,33 грн. з призначенням платежу «*;101; НОМЕР_1 ;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1 , Жидачівський районний суд Львівської області», 19.04 2021 року зараховані до державного бюджету на рахунок № UA308999980313161206000013965 за кодом класифікації доходів бюджету 22030101 «Судовий збір».
Враховуючи те, що до заяви про визнання права власності на нерухоме майно ОСОБА_1 долучив документ, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви у встановленому законом порядку та розмірі, а саме квитанцію № 55873 від 19 квітня 2021 року, відповідно до вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України, беручи до уваги те, що в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують зарахування сплачених в якості судового збору коштів до державного бюджету, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для повернення заяви заявникові, а висновки суду першої інстанції про несплату судового збору є помилковими. 
Крім того, на думку колегії суддів, інші недоліки заяви ОСОБА_1 , зазначені в ухвалі судді Жидачівського районного суду Львівської області від 17 червня 2021 року, не перешкоджають вирішенню суддею питання про відкриття провадження у справі, оскільки недоліки, зазначені в ухвалі про залишення заяви без руху, можуть бути усунуті під час розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Delcourt v. Belgium» Європейський суд з прав людини зазначив, що у демократичному суспільстві у світі розуміння Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі – Конвенція), право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало меті та призначенню цього положення.
У справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу до суду наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективний, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Згідно висновків, викладених в рішеннях Європейського суду з прав людини, суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду («Perez de Raela Cavaniles v. Spain», «Beles and others v. the Czech Republic», «RTBF v. Belgium»).
Надмірний формалізм під час вирішення питання про відкриття провадження у справі суперечить принципу верховенства права, завданням цивільного судочинства та порушує, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, право на доступ до суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції).
Так згідно рішення Європейського суду з прав людини не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини Жоффр де ля Прадель проти Франції).
Відповідно до п.6 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Жидачівського районного суду Львівської області від 07 липня 2021 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2021 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Н.П. Крайник