ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 січня 2022 року                                                                                      Справа № 918/731/21 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Філіпова Т.Л. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

при секретарі судового засідання Пузирко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року в справі №918/731/21 (суддя - Романюк Ю.Г.)
час та місце ухвалення додаткового рішення: 9 листопада 2021 року; м. Рівне, вул. Набережна,    26-А; повний текст додаткового рішення складено 10 листопада 2021 року
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006"
про стягнення заборгованості в сумі 221 450 грн 27 коп.
за участю представників сторін:
від Позивача - не з`явився;
від Відповідача - не з`явився

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" (надалі - Позивач) до  Товариства з обмеженою відповідальністю "ІДЕК-2006" (надалі - Відповідач) про стягнення 221450 грн 27 коп., задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 21821  грн 28 коп.  інфляційних нарахувань, 31 960  грн 10 коп.  48% річних, 23 957 грн 51 коп. пені, 43 011 грн 80 коп. 20 % штрафу. Також судовим рішенням покладено на Відповідача витрати по сплаті судового збору в розмірі  3 295 грн.18 коп.. В задоволенні позову в частині стягнення 32 971 грн 93 коп.  48% річних, 24 716 грн 11 коп.  пені та 43 011 грн 80 коп. 20% штрафу, відмовлено (том 1, а.с. 129-135).
28 жовтня 2021 року до Господарського суду Рівненської області від представника Позивача надійшла заява про відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу (том 1, а.с. 136). При цьому, заявник зазначає, що із поданням позовної заяви представником Позивача  подано заяву про те, що у відповідності до приписів частини 8 статті 129 Господарського  процесуального України, протягом 5 (п`яти) днів після ухвалення рішення суду у справі, будуть подані докази стосовно розміру витрат Позивача на професійну правничу допомогу.
 Ухвалою  Господарського суду Рівненської області   від 29 жовтня 2021 року заяву Позивача про відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу призначено до розгляду в судовому засіданні на  9 листопада 2021 року.
 Представником Відповідача 3 листопада 2021 року подано через канцелярію суд клопотання про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 8 000 грн (а.с. 167-172).
 Додатковим рішенням від 9 листопада  2021 року заяву Позивача      ( від 27 жовтня 2021 року) заяву Позивача щодо відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 8 000 грн 00 коп. відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу.
Не погоджуючись з винесеним судом першої інстанції додатковим рішенням, Позивач  подав апеляційну скаргу (том 1, а.с.    190-193), в якій з підстав, висвітлених в ній,     просить скасувати додаткове рішення суду та прийняти нове рішення, яким задоволити заяву Позивача в повному обсязі та достягнути  судові витрат на правничу допомогу в розмірі 22081 грн 78 коп..
Зокрема,   мотивуючи апеляційну скаргу, Позивач  звертає увагу апеляційного господарського суду на те, що акт приймання-передачі послуг не містить суперечностей проте представником Позивача допущено технічні описки, а саме: 16 серпня 2021 року представник  Позивача адвокат Колісник Б.О. у відрізок часу з 10:00 до11:00 год. надавав консультації клієнту, що становить 1 год., проте помилково зазначено відрізок часу з 10:00 до 10:30 год.; 17 серпня 2021 року в проміжок часу з 10:30 до 15:30 год. здійснював підготовку позовної заяви, що становить 5 год., проте помилково зазначено відрізок часу з 10:30 до 13:30 год. (3 год.); 16 жовтня 2021 року в проміжку часу з 10:00 до 15:00 представником Позивача підготовлено відповідь на відзив  на здійснено його надсилання, що відповідно становить 2 год., проте помилково зазначено відрізок часу з 13:00 до 14:00 год.; 27 жовтня 2021 року в проміжку часу з 12:00 до 14:00 представником Позивача здійснено підготовку заяви про відшкодування витрат на правову допомогу та її надсилання до суду, що відповідно становить 2 год., проте помилково зазначено відрізок часу з 12:00 до 13:00 год..
Також представник Позивача зазначає, що судове засідання від 12 жовтня 2021 року не тривало 15 хв., а максимально 0,5 год., оскільки крім фактичного часу проведеного в судовому засіданні представник Позивача здійснював налаштування комп`ютора  та програмного забезпечення для участі в засіданні, очікував засідання та здійснював перегляд матеріалів справи.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13 грудня      2021 року       відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області     від 9 листопада 2021 року (том 1, а.с. 202).
17 грудня  2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив від Відповідача на апеляційну скаргу Позивача (том 2, а.с. 1-8), в котрому Відповідач просив залишити апеляційну скаргу Позивача без задоволення. Відповідач вказав, що аналіз законодавчих засад надання правової допомоги  та порядку відшкодування судових витрат на таку допомогу дає підстави для висновку, що законодавець застосовує диферанційований підхід до визначення суб`єктів надання правової допомоги та до порядку відшкодування судових витрат. А тому, такі витрати як приїзд до Позивача, пошук первинних документів в архіві Позивача та виготовлення копій в 3-х екземплярах, відправлення позовної заяви Відповідачу  та суду не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в статті 1,19  Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а тому такі витрати не можуть бути відшкодовані як витрати на професійну правничу допомогу.  
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10 січня 2022 року проведення підготовчих дій було закінчено та призначено розгляд апеляційної скарги на 26 січня     2022 року об     14:00 год..
29 грудня  2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли  від представника Позивача додаткові  пояснення, в яких представник Позивача вказав, що витрати на правничу допомогу слід розраховувати, виходячи не лише з часу, витраченого адвокатом на участь в судовому засіданні та написанням процесуальних документів, а потрібно  також враховувати часові витрати адвоката щодо очікування судового засідання, витрати на дорогу, направлення документів іншим учасникам справи (том 2, а.с. 34).
На адресу  Північно-західного апеляційного господарського суду  12 січня 2022 року надійшло клопотання представника Позивача, в якому посилаючись на участь в іншому судовому засіданні, представник Позивача просив розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника Позивача (том 2, а.с. 38).
29 грудня  2021 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли  заперечення представника Відповідача на додаткові пояснення, в котрих представник Відповідача вказав, що в даному випадку Позивачем не доведено,  що витрати пов`язані  з прибуттям адвоката Позивача до Позивача були необхідними  та неминучими (адже клієнт міг сам приїхати до представника разом з усіма документами для підготовки справи до розгляду), тобто представником Позивача не доведено, що такі витрати були реальними, необхідними та дійсними (том 2, а.с. 41). 
В судове засідання від 26 січня    2022 року представники    Позивач та    Відповідача    не з`явилися.
В силу дії частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Згідно частин 1-4 статті 120 Господарського процесуального кодексу України: суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою; суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень; ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи.
Зі змісту ухвали від 10 січня 2022 року вбачається, що суд в пункті 3 повідомив сторін про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.
Водночас, в силу дії частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Зважаючи на визначений частиною 3 статею    244 Господарського процесуального кодексу України,  процесуальний строк розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення, колегія апеляційного господарського суду вважає можливим розглянути питання щодо винесення додаткової постанови без участі представника Позивача та    Відповідача.
Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиви на апеляційну скаргу стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду прийшла до висновку, що апеляційну скаргу Позивача слід залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду Рівненської  області    без змін.

При цьому, суд апеляційної інстанції  виходить з наступного.
Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд констатує, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.     
Згідно зі статтею 16 Господарського процесуального кодексу України: учасники справи мають право користуватися правничою допомогою; представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
В силу дії пункту 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу  України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (а саме: - подання (заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи); зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;  розподіл судових витрат (стаття 129  Господарського процесуального кодексу України).
За положеннями частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу  України вбачається що, судові витрати складаються з: судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин 1, 2 статті 126  Господарського процесуального кодексу України: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:     розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Разом із тим, частиною 8 статті 129  Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Водночас, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;  ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
В силу дії статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність": гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому як вже вказано вище на адресу  Господарського суду Рівненської області 28 жовтня 2021 року від представника Позивача надійшла заява про відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу (том 1, а.с. 157-158).
В обґрунтування вимог заяви представник Позивача зазначає, що 25 листопада 2020 року між Позивачем (Клієнт) та Адвокатом Колісник Богданом Олеговичем (Адвокат) укладено Договір про надання правової допомоги №25/11 (том 1, .с. 137). 
За умовами пункту 1.1 Договору про надання правової допомоги, Адвокат зобов`язався надати Позивачу юридичні послуги адвоката щодо здійснення усіма законними методами та способами представництва (надання юридичної допомоги) прав та інтересів Позивача в органах державної влади, правоохоронних органах, у відносинах з підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, судах України у всіх справах, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних прав та законних інтересів Позивача, в тому числі у кримінальних провадженнях, а Позивач зобов`язався прийняти надані за цим Договором послуги та сплатити гонорар Адвокату в розмірі та в строк, погоджені Сторонами.
Згідно пункту 3.1 Договору про надання правової допомоги, Позивач зобов`язався сплатити Адвокату вартість юридичних послуг адвоката (гонорар), що надаються, у порядку та строки, визначені у додаткових угодах (замовленнях, дорученнях), які є невід`ємною частиною Договору, шляхом сплати виставлених Адвокатом рахунків за послуги.
Договір підписано сторонами та скріплено печатками.
16 серпня 2021 року між сторонами підписано Додаткову угоду до Договору від 25 листопада 2020 року №25/11, де погоджено наступні умови (надалі - Додаткова угода; том 1, а.с. 138).
В пункті 1 Додаткової угоди, погоджено, що вартість однієї години 2 000 грн., за надання Адвокатом послуг щодо стягнення заборгованості з Відповідача по Договору поставки №КС60/18 від 23 липня 2018 року.
Пунктом 2 Додаткової угоди сторони визначили, що окрім фіксованого розміру вартості надання послуг, вказаного в пункті 1  Додаткової угоди, Позивач також зобов`язався сплатити Адвокату додаткову винагороду за стягнення заборгованості (гонорар успіху) в розмірі 5% від стягнутої суми.
Згідно пункту  3 Додаткової угоди, в рамках супроводження справи та надання правової допомоги, сторони домовились про наступний (невиключний) перелік послуг (робіт): ознайомлення з наявними документами:  консультація Позивача; опрацювання нормативної бази, судової практики; підготовка та подання позовної заяви, в т.ч. зміна підстав та/або предмету позову, інших необхідних процесуальних документів, апеляційної та касаційної скарг; підготовка та подання заяв по суті, клопотань тощо; участь в судових засіданнях в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій; переговори з відповідачем/відповідачами з метою врегулювання спору; ознайомлення з матеріалами справи в суді; складання адвокатських запитів; інші послуги (роботи), що необхідні для супроводження справи Позивача.
Пунктом 4 Додаткової угоди сторони погодили, що оплата послуг Адвоката здійснюється Позивачем протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту зарахування заборгованості на банківський рахунок Позивача.
Додаткова угода підписана повноважними представниками сторін.
27 жовтня 2021 року між Позивачем та Адвокатом (Колісником Б.О.)  підписано Акт приймання - передачі наданих послуг, відповідно до якого Адвокатом надано Позивачу, в справі №918/731/21, яка розглядалась Господарським судом Рівненської області наступні послуги, загальна вартість наданих послуг становить 24 000 грн., а саме:
· 16 серпня 2021 року з 10.00 - 10.30 (1 год.) ознайомлення з наявними документами, попередня консультація Позивача з приводу наявної заборгованості по договору поставки Відповідача - 2000 грн;
·17 серпня 2021 року з 10.30 - 13.30 (5 год.) підготовка первинних документів, складання (написання) позовної заяви з додатками, формування позовної заяви з додатками та направлення (подання) її до Господарського суду Рівненської області - 10 000 грн.
·12 жовтня 2021 року з 15.00 - 15.30 (0,5 год.) участь в судовому засіданні та представництво інтересів Клієнта - 1000 грн.
·16 жовтня 2021 року з 13:00 - 14.00 (2 год.) підготовка відповіді на відзив та надсилання відповідачу і суду - 1000 грн.
·26 жовтня 2021 року з 12.00 - 13.30 (1,5 год.) участь в судовому засіданні та представництво інтересів Клієнта - 3000 грн.
· 27 жовтня 2021 року з 12.00 - 13.00 (2 год.) підготовка заяви щодо відшкодування витрат, понесених Позивачем на професійну правничу допомогу у справі, направлення заяви Відповідачу  та суду - 2000 грн.
Всього  послуг надано за Актом на загальну суму 24 000 грн (том 1, на звороті а.с. 138).
Крім того, згідно пункту 2 Додаткової угоди до Договору, окрім фіксованого розміру вартості надання послуг, вказаного у пункті  1 Додаткової угоди, Позивач також зобов`язався сплатити Адвокату додаткову винагороду за стягнення заборгованості (гонорар успіху) в розмірі 5 % від стягнутої суми, що складає у даній справі 6 081 грн 78 коп..
Отже, як зазначає Позивач в своїй заяві про стягнення судових витрат,  загальна вартість наданих ним послуг становить 30 081 грн 78 коп..
Дослідивши докази, котрі подані на підтвердження розміру заявлених до стягнення судових витрат, колегія  суддів зазначає, що  в силу дії статті 126 Господарського процесуального кодексу України,  витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Зокрема в розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Крім того, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
Аналогічна  позиції наведена  Об`єднаною  палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду в справі № 922/445/19 від 3 жовтня 2019 року.
В той же час,  надані Позивачем докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у додатковій постанові Верховного Суду від 11 грудня 2018 року в справі № 910/2170/18.
Відповідач, заперечуючи проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 081 грн 78 коп., в заяві про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу, вважає, що заявлена сума витрат не є співмірною із складністю справи та виконаних робіт, часу витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом виконаних робіт, оскільки даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, тим паче, що дана справа розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження, а отже є малозначною, розмір позовних вимог не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для громадян (227 000 грн). Крім того, адвокатом Позивача у подібних справах №912/2012/21, №912/2587/21 за аналогічного предмета спору з іншими учасниками, сформовано позицію захисту клієнта, тобто, предмети спору у даних справах нічим не відрізняються від предмету спору у даній справі, просто змінились сторони та номер і дата договору.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:  чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;  чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;  поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Дослідивши поданий  представником Позивача акт приймання-наданих послуг, в підтвердження обсягу та виду наданих послуг,  колегія суддів зазначає, що даний акт містить неузгодженість часу виконаних послуг із кількістю годин, потрачених на такі послуги.
Зокрема, представник Позивача вказує, що 16 серпня 2021 року у відрізок часу з 10:00 - 10:30 год. Адвокат надавав консультацію Позивачу, що відповідно становить 0,5 год, при цьому у акті приймання-передачі послуг  Позивач вказує, що ним потрачено на це 1 год.
17 серпня 2021 року  у проміжок часу з 10:30 до 13:30 год. Адвокат здійснював підготовку позовної заяви, що відповідно  становить 3 год., проте представник Позивача в акті приймання-передачі наданих послуг зазначає, що ним потрачено на це 5 годин.
16 жовтня 2021 року у проміжку часу з 13:00 до 14:00 год. представником Позивача  підготовлено відповідь на відзив та здійснено його надсилання, що відповідно становить 1 год., в той же час представник Позивача в акті приймання-передачі наданих послуг вказує, що ним потрачено на це 2 год.
27 жовтня 2021 року адвокат вказує, що ним у проміжок часу з 12:00 до 13:00 год., що складає 1 год.  здійснено підготовку заяви про відшкодування витрат на правову допомогу та її надсилання до суду та Відповідачу, проте представником Позивача в акті приймання-передачі наданих послу вказано, що ним на це потрачено 2 год.
Крім того, згідно протоколу судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду від 12 жовтня 20221 року вбачається, що судове засідання 12 жовтня 2021 року  тривало  не 0,5 год. як вказує представник Позивача в акті приймання-передачі наданих послуг, а  16 хв., оскільки суд після встановлення осіб, які прибули в судове засідання та клопотань які надійшли на адресу суду відразу оголосив перерву до 26 жовтня 2021 року з метою надання позивачу можливості подати відповідь на відзив, що  свідчить про  завищення даного часу  представником  Позивача з цієї послуги в акті приймання-передачі наданих послу.
З вищенаведеного вбачається, що затрачений час представника Позивача за послуги, наведені в акті приймання-передачі,  становить 7 год. 16 хв, а не 12:00 год. як зазначено представником Позивача в акті приймання-передачі.
В той же час, уже в апеляційній скарзі представник Позивача зазначає, що такі неточності в часі щодо тривалості наданих послуг, зумовлені допущеними Адвокатом технічними описками.
При цьому, колегія суддів критично  відносить до таких тверджень представника Позивача, оскільки дане є лише твердженнями Адвоката, яке  мало місце в суді апеляційної інстанції, без внесення будь-яких  описок  чи змін в акт приймання-послуг під час розгляду заяви представника  Позивача про стягнення судом судових витрат в суді першої інстанції.   
З приводу ж заявлених представником Позивача 5 год. на підготовку первинних документів та складання позовної заяви, а також формування додатків до позову, то колегія суду  звертає увагу на те, що вказаний час, а відповідно і сума 10 000 грн, є явно завищеною (про що також навів доводи представник Відповідача в заяві про зменшення судових витрат), оскільки не відповідає обсягу  позовної заяви та складності справи. 
В той же час, із аналізу  позовної  заяви, вбачається, що  до позовної заяви долучено  10 додатків, і з них ті, які стосуються позову це: розрахунок боргу на 3 сторінках; копія договору поставки; 2 додатки до договору; 2 видаткових накладних та банківська виписка. Зробити 2 примірники додатків за допомогою сканувального пристрою, а саме копію довіреності представника, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (документи представника Позивача), виписки з ЄДР (документ що є у відкритому доступі), договору поставки, 2 додатки до договору, 2 видаткових накладних та банківську виписку на переконання  колегії суду  апріорі не може займати  багато часу.
Крім того, колегія суду наголошує і на тому, що представник Позивача самостійно не складав та не формував первинні документи, долучені до позовної заяви, а лише здійснив їх сканування на багатофункціонувальному пристрою, оскільки формування первинних документів в силу Закону України "Про бухгалтерський облік" входить в обов`язок сторін договору під час здійснення господарської  операції. 
Здійснення ж розрахунку заборгованості, з огляду на суму боргу та періоди прострочення,  також не забирає великого часу, так як сума несплаченого боргу була незначною і період прострочення складав всього кілька місяців, тому великого часу затрачати на здійснення такого розрахунку, по суті, також немає необхідності. 
При цьому вказана справа є типовою, має не складний предмет спору. Даний спір  є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають у зв`язку із неналежним виконанням договору купівлі-продажу.
Крім того, спірні правовідносини регулюється нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України. Відповідно, великої кількості законів і підзаконних нормативно - правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини також не передбачають.
Таким чином враховуючи все вищеописане в даній постанові  та враховуючи заперечення Відповідача, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку, що  час затрачений на підготовку позову 5 год. є явно завищеним та неспівмірним із складністю справи (враховуючи також, що вказаним адвокатом було подано аналогічні позовні заяви і по інших суб`єктах господарювання; том 1,        а.с. 147-154).
Разом з тим, підготовка додатків до позову та надсилання документів до суду та сторонам не оцінюються як види послуги, які входять до видів правової допомоги, що надаються особою, яка здійснює адвокатську діяльність (тобто фахівцем у галузі права).
При цьому, якщо проаналізувати зміст відповіді на відзив, то значна частину тексту скопійована із позовної заяви, тому час на її підготовку - 2 год. також є явно завищеним та не відповідає реальному потраченому на це часу.
Те саме стосується і заяви про відшкодування витрат на правову допомогу підготовленої адвокатом на 2 сторінках. При цьому половина вказаної заяви - це цитування норм Господарського  процесуального кодексу України.
З огляду на вищенаведене, колегія суду вважає судові витрати на правову допомогу в розмірі                 24 000 грн явно не співмірними із складністю цієї справи, ціною позову, значенням справи для сторін та обсягом наданих адвокатом послуг.
Крім того, що ж стосується покликання  представника Позивача на включення ним до складу судових витрат, витрат понесених на дорогу, які підлягають до відшкодуванню Адвокату, то колегія суду не заперечує проти задоволення таких витрат та включення їх до судових витрат, однак наголошує на тому, що такі витрати, як і інші судові витрати, в силу вимог законодавства, котре регулює порядок стягнення судових витрат, мають бути підтвердженні належними доказами (квитки, тощо). 
З приводу ж гонорару успіху в сумі 6081 грн 78 коп., то колегія суддів зазначає, що  даний критерій не є обов`язковим для суду, зобов`язанням, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
При цьому, колегія суддів зазначає про те, що  визначаючи суми відшкодування судових витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналогічна правова позиція наведена Великою  Палатою Верховного Суду в постанові  від 12 травня 2020 року в справі №904/4507/18 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц.
З огляду на вищенаведене,  враховуючи розмір наданої правової допомоги, яка на думку Позивача складає 24 000 грн (при предметі спору у розмірі 221 450 грн 27 коп..), розмір гонорару на суму 6 081 грн 78 коп. явно не відповідає критеріям розумності їх розміру.
Крім того, апеляційний господарський суд враховує і той факт, що на момент подання позову сума основного боргу вже була погашена Відповідачем, з огляду на , що місцевим господарським судом прийнято судове рішення, яким стягнуто з Відповідача на користь Позивача 21 821 грн 28 коп. інфляційних втрат, 63 920 грн 19 коп. 48% річних, 47 914 грн 51 коп. пені та 86 023 грн 60 коп. 20% штрафу, а всього  219 697 грн 58 коп., що складає 99,2% від заявленої Позивачем  до стягнення суми в позовній заяві (221 450 грн 27 коп.).
Окрім того у постанові від 3 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України,       разом із тим, у частині 5 наведеної норми визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат; розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору.      
При цьому апеляційний господарський суд наголошує на тому, що Відповідач висловив заперечення щодо співмірності заявлених до стягнення судових витрат із детальним обгрунтуванням розумності та необхідності послуг, наданих представником Позивача та відрізком часу, необхідним для надання саме таких послуг. Відтак, апеляційним судом враховується позиція Відповідача щодо неспівмірності заявлених судових витрат та бажання зменшення таких витрат.
Відповідно до частини 4 статті  129 Господарського  процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відтак, діючи в правовому  полі  частини 4 статті 129 Господарського  процесуального кодексу України, зважаючи на розмір задоволених позовних вимог,  витрати на правову допомоги мають складати 14 384 грн ( що становить 99,2% від 14 500 грн (а саме: 24 000 грн - 9 500 грн (12 год. 00 хв. - 4 год 45 хв х 2000 грн).
Апеляційний господарський суд, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 3 жовтня 2019 року     у справі №922/445/19,  вказує про відсутність підстав для    розподілення    судових витрат    пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в силу дії  пункту 3 частини четвертої   статті 129 ГПК України, оскільки вказані вище обставини свідчать, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката є неспівмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а відтак, колегія суддів зазначає, що  судові витрати є завищеними та підлягають частковому зменшенню згідно клопотання Відповідача до 8 000 грн.
За частиною першою   статті 74 ГПК України   кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії»(Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див., серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», пункти 79 і 112 відповідно).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі      статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод   1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).
Дослідивши акт наданих послуг в розрізі  детального опису виконаних робіт, приймаючи до уваги заперечення Відповідача щодо співмірності заявлених судових витрат, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із складністю справи та наданими адвокатом послугами, а відтак  заява представника Позивача від 27 жовтня 2021 року про відшкодування витрат, підлягає частковому задоволенню та стягнення з Відповідача на користь Позивача  8 000 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.
З огляду на усе вищеописане у даній судовій постанові, надавши оцінку доказам та доводам сторін щодо розподілу таких витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як обґрунтованість, пропорційнійсть, співмірність та розумність їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, враховуючи       заперечення Відповідача щодо зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката,  колегія суддів прийшла до висновку, що місцевий господарським судом правильно було розподілено судові витрати шляхом      покладення судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в суді  першої  інстанції в розмірі 8000 грн. на Відповідача. Відтак Північно-західний апеляційний господарський суд залишає додаткове судове рішення без змін, а апеляційну скаргу представника Позивача  без задоволення.
          Керуючись статтями 129, 269-276, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд       

                    ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрозахист Донбас" на додаткове рішення Господарського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року в справі №918/731/21 - залишити без задоволення.
2. Додаткове    рішення Господарського суду Рівненської області від 09 листопада 2021 року в справі №918/731/21 - залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
4. Відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України, дана справа не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.
5. Справу №918/731/21 повернути Господарському суду Рівненської області.
Повний текст  постанови виготовлено 28 січня 2022 року.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р. 

        Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.