ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2021 року                                                               Справа № 924/1351/20 (924/914/20) 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О. ,  суддя Савченко Г.І. 

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 21.09.2021р. (повний текст - 27.09.2021р.) у справі №924/1351/20(924/914/20) (суддя Танасюк О.Є.)
за позовом Агрофірми "Проскурів"
до  - Публічного акціонерного товариства "Проскурів"
     - Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів"
про скасування рішень державних реєстраторів та витребування земельних ділянок
(в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів")

за участю представників:
від ПАТ "Проскурів" - Керницька О.В.;
від Агрофірми "Проскурів" - Венгер Д.О.;
від ОСОБА_1 - Ярош В.Ю.;
від Державної інноваційної фінансово-кредитної установи - Міхальов А.О.

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) позов Агрофірми "Проскурів" до Публічного акціонерного товариства "Проскурів", Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" про скасування рішень державних реєстраторів та витребування земельних ділянок (в межах справи №924/1351/20 про банкрутство Колективного підприємства "Агрофірма "Проскурів") - задоволено.
Скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. №29384616 від 22.04.2016р., яким в запис "Підстава для державної реєстрації" додано "Протокол засідання правління агрофірми "Проскурів" від 20.01.2016р., додано акт приймання-передачі від 20.01.2016р. в записі "Власники" Агрофірма "Проскурів" змінено на Публічне акціонерне товариство "Проскурів" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:002:0774 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824329868101).
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В., №29384437 від 22.04.2016р., яким в запис "Підстава для державної реєстрації" додано "Протокол засідання правління агрофірми "Проскурів" від 20.01.2016р., додано акт приймання-передачі від 20.01.2016р. в записі "Власники" Агрофірма "Проскурів" змінено на ПАТ "Проскурів" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6825087200:06:012:0721 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824302068250).
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. №29384093 від 22.04.2016р., яким в запис "Підстава" для державної реєстрації додано "Протокол засідання правління агрофірми "Проскурів" від  20.01.2016р. додано акт приймання-передачі від 20.01.2016р. в записі "Власники" Агрофірма "Проскурів" змінено на Публічне акціонерне товариство "Проскурів" щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824340268101).
Скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Роїк І.Д. №29444413 від 27.04.2016р., яким в записі "Власники" Публічне акціонерне товариство "Проскурів", код ЄДРПОУ 03788891 змінено на Публічне акціонерне товариство "Проскурів", код ЄДРПОУ 30593842 щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824340268101).
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Красилівської РДА Хмельницької області Дидюка Василя Ігоровича №52715746 від 18.06.2020р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:002:0774 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824329868101).
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Красилівської РДА Хмельницької області Дидюка Василя Ігоровича №52717738 від 18.06.2020р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6825087200:06:012:0721 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824302068250).
Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень державного реєстратора Красилівської РДА Хмельницької області Дидюка Василя Ігоровича №52720357 від 18.06.2020р. щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 824340268101).
Витребувано від Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" три земельні ділянки за цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва:  площею 1,1623 га, кадастровий номер 6810100000:28:002:0774; площею 15,4769га, кадастровий номер 6825087200:06:012:0721; площею 0,8284га, кадастровий номер 6810100000:28:001:0792.
Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" 8408,00грн витрат по оплаті судового збору.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" на користь Агрофірми "Проскурів" 12612,00грн витрат по оплаті судового збору.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Публічне акціонерне товариство "Проскурів" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (вх.№4346/21 від 20.10.2021р., т.4, арк.справи 2-8).
В скарзі зазначає, що під час проведення реєстрації прав на нерухоме майно за ПАТ «Проскурів» у державних реєстраторів не виникло сумнівів щодо протоколу засідання правління агрофірма «Проскурів» серії та номер б/н від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі серії та номер б/н від 20.01.2016р., оскільки останніми не приймалися рішення про зупинення державної реєстрації прав або відмови в державній реєстрації прав.
Окрім цього те, що протокол засідання правління Агрофірми «Проскурів» серії та номер б/н від 20.01.2016р. та акт приймання-передачі серії та номер б/н від 20.01.2016р. є законними, чинними, не скасованими та не підробленим підтверджується тим, що у матеріалах справи відсутні будь-які судові рішення суду щодо визнання останніх недійсними (у випадку реального існування таких рішень суду позивачем вони були б надані для підтвердження своїх позовних вимог) та у матеріалах справи відсутній вирок суду, яким було б притягнено уповноважених посадових осіб ПАТ «Проскурів», зокрема генерального директора Будзінського В.Б., до кримінальної відповідальності передбаченої ст.358 Кримінального кодексу України.
Апелянт звертає увагу, що у письмових поясненнях від 11.12.2020р. повідомлено суд про неможливість подання оригіналів протоколу засідання правління агрофірма «Проскурів» серії та номер б/н від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі серії та номер б/н від 20.01.2016р., посилаючись на те, що такі документи знаходяться у ТОВ «Технопарк Проскурів», на користь якого 18 червня 2020 року було відчужено земельні ділянки. А також те, що строк зберігання таких документів становить три роки, законодавство не встановлює обов`язку зберігання таких документів понад встановлений термін.
Стандарт переваги більш вагомих доказів, твердження позивача про те, що Агрофірма «Проскурів» не приймала рішення засідання правління та не підписувала акт приймання-передачі не могло заслуговувати довіри у суду першої інстанції, водночас за наявних в матеріалах справи доказів суд першої інстанції мав можливість встановити чи реєстрація права власності на нерухоме майно за ПАТ «Проскурів» була здійснена у встановленому законом порядку.
Звертає увагу, що позивач не ставив вимоги про визнання недійсним протоколу засідання правління Агрофірми «Проскурів» б/н від 20.01.2016р. Разом з цим, суд першої інстанції у своєму рішенні доходить висновку, що за умови дійсного проведення засідання правління Агрофірми «Проскурів» та підписання протоколу головою правління Рудиком І.Л., засідання правління не було правомочним, оскільки в ньому брало участь менше, ніж 2/3 членів правління.
Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.
Апелянт також зазначає, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що в конкретному випадку відбувалося внесення спірних земельних ділянок до статутних капіталів та, у зв`язку з цим, не враховано положення п.14 Розділу X Перехідних положень ЗК України.
Судом першої інстанції також не було враховано, що земельні ділянки за цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792 площею 0,8284га, з кадастровим номером 6825087200:06:012:0721 площею 15,4769га та з кадастровим номером 68110100000:28:002:0774 площею 1,1623 не є земельними частками (паями). Отже, передачі спірних земельних ділянок з Агрофірми «Проскурів» на ПАТ «Проскурів» та з ПАТ «Проскурів» на ТОВ «Технопарк Проскурів» були законними, оскільки відбувалося внесення земельних ділянок до статутного капіталу.
Зазначає, що у особи у якої виникло право власності на земельні ділянки і яка добросовісно набула їх має правомірно очікувати на можливість мирно володіти майном. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань є об`єктом правового захисту згідно зі ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України. Отже, задоволення судом першої інстанції позову КП «Агрофірма «Проскурів» про скасування реєстраційних дій щодо земельних ділянок та витребування земельних ділянок задоволено свідчить про втручання у право мирного володіння відповідачем своїм майном в контексті застосування статті 1 Першого протоколу до Конвенції порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.
Апелянт стверджує, що прийняте рішення правлінням Агрофірми «Проскурів», оформлене протоколом серії та номера б/н від 20.01.2016р. та підписання Агрофірмою «Проскурів» акта приймання-передачі серії та номера б/н від 20.01.2016р. свідчить про обізнаність позивача про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ПАТ «Проскурів», а отже строк позовної давності слід обраховувати з 20.01.2016р.
КП Агрофірма «Проскурів» могло довідатися з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ПАТ «Проскурів» на земельні ділянки з кадастровими номерами 6810100000:28:001:0792, 6825087200:06:012:0721, 6810100000:28:002:0774 у встановлений трирічний строк позовної давності.
Суд першої інстанції не врахував можливість позивача дізнатися про порушення своїх прав у квітні 2016 року, однак, з позовом до суду позивач звернувся лише 04.08.2020р. При цьому, позивачем не було надано суду доказів існування перешкод або інших обставин, які протягом трьохрічного строку позбавляли його можливості дізнатись про порушення свого права. Обставин, які б свідчили про поважність причин пропущення встановлених законодавством строків позовної давності, позивачем не наведено.
Тому апелянт вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанцій про те, що позов у цій справі був пред`явлений в межах строку позовної давності.
Апелянт заявляє, що докази на підтвердження витрат у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, зокрема витрат на правову допомогу, будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) скасувати в повному обсязі та прийняти нове, яким у задоволені позову Колективного підприємства Агрофірма «Проскурів» до Публічного акціонерного товариства «Проскурів», Товариства з обмеженою відповідальністю «Технопарк Проскурів» про скасування реєстраційних дій щодо земельних ділянок та витребування земельних ділянок - відмовити у повному обсязі. Також, просить здійснити розподіл судових витрат, понесених скаржником у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/1351/20(924/914/20) у складі: головуюча суддя Павлюк І.Ю., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І.
Листом Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2021р. матеріали справи №924/1351/20(924/914/20) витребувано з Господарського суду Хмельницької області.
01.11.2021р. до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №924/1351/20(924/914/20).
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021р. апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) залишено без руху. Встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги та надання суду відповідних доказів (на підтвердження надсилання копії апеляційної скарги і доданих до неї документів позивачу Агрофірмі "Проскурів").
16.11.2021р. на поштову адресу Північно-західного апеляційного господарського суду на виконання ухвали Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2021р. про залишення апеляційної скарги без руху від представника Публічного акціонерного товариства "Проскурів" надійшла заява на усунення недоліків апеляційної скарги від 11.11.2021р. з додатками, зокрема, доказами на підтвердження надіслання копії апеляційної скарги з додатками Агрофірмі "Проскурів".
Розпорядженням керівника апарату суду від 16.11.2021р., у зв`язку з перебуванням у відпустці головуючої судді по справі Павлюк І.Ю. у період з 08.11.2021р. по 26.11.2021р. включно, відповідно до статті 32 Господарського процесуального кодексу України, статті 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пунктів 19, 20 розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п.9.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено повторний автоматизований розподіл справи №924/1351/20(924/914/20).
Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.11.2021р. автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи №924/1351/20(924/914/20) у складі: головуючий суддя Саврій В.А., суддя Демидюк О.О., суддя Савченко Г.І.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 17.11.2021р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20).  Розгляд апеляційної скарги призначено на 15.12.2021р. об 10:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4. Запропоновано позивачу у строк по 10.12.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів іншим сторонам у справі. Запропоновано Товариству з обмеженою відповідальністю "Технопарк Проскурів" у строк по 10.12.2021р. надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові пояснення щодо доводів та вимог апеляційної скарги та докази надсилання копії пояснень та доданих до них документів іншим сторонам у справі.
10.12.2021р. (вх.№9449/21) на адресу суду від представника Агрофірми "Проскурів" надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу (т.4, арк.справи 70-72).
У відзиві, зокрема зазначає про помилковість доводів апелянта щодо обов`язку доведення позивачем відсутності документів (протокол правління і акт приймання передачі від 20.01.2016р.), якими відповідач заперечує проти позовних вимог, оскільки позивач стверджує, що ним рішення правління не приймалося і акт не складався і не підписувався.
Стверджує, що у суду першої інстанції була відсутня можливість дослідження правомірності засідання правління Агрофірми "Проскурів" від 20.01.2016р. і голосування на ньому, оскільки доказів про таке взагалі немає, а позивач стверджує, що таке засідання ніколи не збиралося і не проводилося.
Також позивач зазначає, що оскільки п.14 Перехідних положень Земельного кодексу України стосується не земельних ділянок, а земельних часток (паїв), які такими не є, а внесення до статутного капіталу у нашому випадку стосується саме земельних ділянок, враховуючи, що таке внесення є одним із способів відчуження, - саме пункт 15 Перехідних положень Земельного кодексу України містить заборону і на відчуження шляхом внесення до статутного капіталу земельної ділянки.
Позовна вимога позивача до першого відповідача - ПАТ «Проскурів» стосується лише скасування реєстраційних дій на земельні ділянки як обставин, що створили перешкоди у реалізації права власності (володіння, користування, розпорядження), тобто є негаторним позовом, до якого строк позовної давності не застосовується, якщо не вдаватися до оцінки обставин про пропуск такого строку внаслідок незалежних від волі позивача обставин при умові, що такий строк позовної давності повинен бути застосованим.
Вимога про витребування земельних ділянок (віндикаційний позов) спрямована лише до другого відповідача - ТОВ «Технопарк Проскурів» щодо реєстраційних дій за таким строк позовної давності з дати звернення до суду, не сплив.
Також позивач зазначає, що зміна власника земельних ділянок 22.04.2016р. та 27.04.2016р. відбулася не на підставі будь-якого правочину (яким могли бути і рішення правління Агрофірми "Проскурів" і акт приймання-передачі від 20.01.2016р.) а на підставі прийнятого державним реєстратором рішення про запис в Реєстрі зміни власника. Такий спосіб переходу права власності ні цивільним, ні господарським, ні іншим законодавством України не передбачено. Якщо ж на спірних земельних ділянках є об`єкти права власності першого чи другого відповідача, то він міг порушити питання переходу права на землю лише в межах та спосіб, визначений ч.4 ст. 120 Земельного кодексу України, але у будь-якому разі не у спосіб підміни власника у Реєстрі та на підставі сфальсифікованих документів кимось із представників ПАТ «Проскурів», де генеральним директором є Будзінський В.С., а директором ТОВ «Технопарк Проскурів», його син ОСОБА_2 , тобто особи, які прямо зацікавлені у підробленні таких документів.
Позивач посилається на правову позицію, викладену у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.08.2021р. у справі №910/20607/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019р. у справі №823/588/16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2021р. у справі №925/1222/19, від 11.02.2020р. у справі №915/572/17, від 23.06.2020р. у справі №922/2589/19.
На підставі викладеного представник Агрофірми «Проскурів» просить суд апеляційної інстанції залишити без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «Проскурів», а оскаржуване рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20 (924/914/20) без змін.
10.12.2021р. (вх.№9465/21) на адресу суду від Арбітражного керуючого Рудого А.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній зазначає, що повністю підтримує доводи та заперечення проти апеляційної скарги ПАТ «Проскурів», які містяться у відзиві представника Агрофірми «Проскурів» та просить суд апеляційну скаргу ПАТ «Проскурів» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) без змін.
13.12.2021р. (вх.№9505/21) на адресу суду від Арбітражного керуючого Рудого А.М. надійшов додатковий аналіз правових висновків, в якому посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17.11.2021р. у справі №910/11193/20, від 09.11.2021р. у справі №466/8649/16-ц, від 22.09.2021р. у справі №922/3403/20, від 30.06.2020р. у справі №923/321/18 та вважає, що позивачем обрано вірний і передбачений законом, ефективний спосіб захисту, а також, що на спірні правовідносини не поширюється строк позовної давності.
14.12.2021р. (вх.№9534/21) на адресу суду від директора ТОВ «Технопарк «Проскурів» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві зазначає, що задоволення позовних вимог Агрофірми «Проскурів» порушує право ТОВ «Технопарк Проскурів» на мирне володіння майном (таким як: земельні ділянки з кадастровими номерами 6810100000:28:001:0792, 6825087200:06:012:0721, 6810100000:28:002:0774), з огляду на те, що: ТОВ «Технопарк Проскурів» набуло у власність земельні ділянки добросовісно; товариство правомірно очікувало на можливість вільно володіти земельними ділянками та реалізовувати таким чином мету господарської діяльності, яка спрямована на отримання прибутку та, зокрема, створення додаткових робочих місць за рахунок отриманого прибутку; судом першої інстанції не здійснено економічний аналіз права, оскільки постає питання наскільки доцільно скасовувати реєстраційні дії щодо земельних ділянок та витребувати їх у добросовісного набувача, за умов, що позивач не володіє земельними ділянками з 2016 року, в тому числі не виявляє інтересу до володіння такими, який проявляється в тому, що останній не обробляє такі земельні ділянки та не сплачує податки протягом п`яти років; конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.
Також вважає, що саме отримання позивачем інформації про знищення документів ТОВ «Технопарк Проскурів» стало підставою для формування позиції про їх підробку з метою повернення таких земельних ділянок у свою власність та відчуження її на користь третіх осіб по ринковій вартості, та отримати таким чином подвійним прибуток за її продаж.
Стверджує, що висновок суду першої інстанцій про те, що позов у цій справі був пред`явлений в межах строку позовної давності, є необгрунтованим та передчасними, зробленим з неправильним застосуванням до спірних правовідносин норм ст. 261 ЦК України.
На підставі викладеного директор ТОВ «Технопарк «Проскурів» просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Проскурів» на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) задоволити та скасувати в повному обсязі рішення.
23.12.2021р. (вх.№9789/21) на електронну адресу суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Яроша В.Ю. надійшли пояснення щодо відсутності події.
Оскільки позивач вказував про відсутність такої події (сам факт проведення правління), з огляду на що суд витребовував відповідний оригінал протоколу у відповідачів, а останні його не надали внаслідок, таке слід кваліфікувати, як встановлену судом відсутність факту проведення зборів.
Посилаючись на практику, викладенку у постановах Верховного Суду від 29.04.2021р. у справі №873/131/20 та від 17.07.2018р. у справі 915/1145/17 зазначає, що суд не може робити висновок про проведення правління за неподання відповідачами витребуваного у них судом відповідного оригіналу протоколу.
Не зважаючи на відсутність обов`язку зберігати цей протокол, у відповідачів і не було обов`язку його знищувати. Апеляційний суд і не має повноважень встановлювати будь-що поза поданими доказами, зокрема чи існував оригінал протоколу правління, який відповідач «знищив» і не може представити.
На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції рішення суду залишити в силі, а апеляційну скаргу без задоволення, а також заявляє, що докази судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, що становлять орієнтовно 6000 грн.
23.12.2021р. (вх.№5256/21) на електронну адресу суду від представника Агрофірми "Проскурів" - адвоката Венгера Д.О. надійшла заява, в якій повідомляє, що докази судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом цієї справи будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення Північно-західним апеляційним господарським судом, що становлять орієнтовно 12000 грн.
У судовому засіданні суду апеляційної інстанції 23.12.2021р. представник ПАТ "Проскурів" підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, надала пояснення по справі. Просила суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в позові відмовити.
Представники Агрофірми "Проскурів", Полторацького А.Є., Державної інноваційної фінансово-кредитної установи заперечили проти доводів та вимог апеляційної скарги, надали пояснення по справі. Просили суд апеляційної інстанції скаргу ПАТ "Проскурів" залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
Відповідно до державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ №000002, виданого Розсошанською сільською радою 20.02.1996р. на підставі рішення ради №2 від 29.05.1995р., Акціонерному товариству „Агрофірма „Проскурів” надано у колективну власність 3411,8га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з планом. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за ХМ №1.
Додатком №1 до державного акту на право колективної власності на землю Агрофірми „Проскурів” від 20.02.1996р. є Список громадян – членів Агрофірми „Проскурів” – 79 осіб (міститься в матеріалах реєстраційних справ, на підставі яких було проведено реєстрацію права власності щодо земельних ділянок кадастровий №6810100000:28:001:0792 та №6810100000:28:002:0774).
28.09.1996р. було створене Сільськогосподарське акціонерне товариство „Проскурів” (далі - Товариство) шляхом внесення майнових внесків засновниками та особами, які підписалися на акції Товариства, для оплати акцій, що випускаються товариством та формують його статутний фонд (п.1.1. Установчого договору про створення сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” від 28.09.1996р.).
Відповідно до п.3.4 Установчого договору засновники вносять в рахунок оплати акцій свої частки в майні акціонерного товариства агрофірма „Проскурів” (м.Хмельницький вул.Кам`янецька, 257, зареєстроване розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькому районі, Хмельницької області №184 від 23.09.1993р. перереєстроване в акціонерне товариство агрофірму „Проскурів” розпорядженням Представника Президента України у Хмельницькому районі Хмельницької області №121 від 05.04.1994р. свідоцтво №03788891 від 02.08.1994р.) або грошові кошти.
В силу п.3.5 Установчого договору про створення сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” від 28 вересня 1996 року підписання засновниками цього договору є достатнім підтвердженням волевиявлення засновника про отримання своєї майнової частки в агрофірмі “Проскурів” та внесення її в Товариство. Майнові внески засновників у вигляді майнових часток передаються Товариству у вигляді частини майна агрофірми “Проскурів” в натурі, що припадає на загальну суму часток засновників Товариства і оцінюються згідно номінальної вартості акцій, що припадають на кожного з засновників.
Засновниками САТ „Проскурів” згідно підписного списку засновників є 485 осіб.
22.11.1996р. зборами уповноважених Агрофірми „Проскурів” прийнято рішення про передачу земельних ділянок, що не увійшли в пайовий фонд та належать Агрофірмі „Проскурів” на підставі державного акту на право колективної власності на землю від 20.02.1996р. у власність Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” (витяг з протоколу зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів” від 22.11.1996р.).
23.04.1999р. між засновниками Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” в особі ОСОБА_3 , який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів” від 28.09.1996р. та фізичними особами згідно підписного списку, що є невід`ємною частиною договору укладено Договір №9 купівлі-продажу акцій Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” в порядку відкритої підписки. На підставі цього договору громадяни вносять в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів” майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до договору (26 одиниць майна) (п.2 Договору).
24.04.1999р. між засновниками Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” в особі ОСОБА_3 , який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів” від 28.09.1996р. та фізичними особами згідно підписного списку, що є невід`ємною частиною договору укладено договір №11 купівлі-продажу акцій Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” в порядку відкритої підписки. На підставі цього договору громадяни вносять в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів” майно згідно переліку (8 одиниць майна) (п.3 Договору).
30.04.1999р. між засновниками Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” в особі ОСОБА_3 , який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів” від 28.09.1996р. та фізичними особами згідно підписного списку, що є невід`ємною частиною договору укладено договір №19 купівлі-продажу акцій Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” в порядку відкритої підписки. На підставі цього договору громадяни вносять в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів” майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до договору (68 одиниць майна) (п.2 Договору).
06.05.1999р. між засновниками Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” в особі ОСОБА_3 , який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів” від 28.09.1996р. та фізичними особами згідно підписного списку, що є невід`ємною частиною договору укладено договір №23 купівлі-продажу акцій Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” в порядку відкритої підписки. На підставі цього договору громадяни вносять в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів” майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до договору (35 одиниць майна) (п.2 Договору).
10.05.1999р. між засновниками Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів” в особі ОСОБА_3 , який діє від імені засновників на підставі установчого договору про створення ВАТ „Проскурів” від 28.09.1996р. та фізичними особами згідно підписного списку, що є невід`ємною частиною договору укладено Договір №27 купівлі-продажу акцій Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” в порядку відкритої підписки. На підставі цього договору громадяни вносять в якості оплати вартості акцій ВАТ „Проскурів” майно згідно переліку вказаному в додатку №1 до договору (33 одиниці майна) (п.2 Договору).
Як вбачається із протоколу №1 зборів акціонерів САТ „Проскурів” від 10.07.2004р., зборами прийнято рішення про реорганізацію САТ „Проскурів” шляхом приєднання його до ВАТ „Проскурів”, всі права та обов`язки САТ „Проскурів” переходять до ВАТ „Проскурів”.
Відповідно до п.1.3 Статуту Відкритого акціонерного товариства „Проскурів” товариство є правонаступником усіх майнових та немайнових прав та зобов`язань Сільськогосподарського акціонерного товариства „Проскурів”, яке реорганізувалось шляхом приєднання до нього.
У 2011р. Відкрите акціонерне товариство „Проскурів” було перетворено у Публічне акціонерне товариство „Проскурів” відповідно до вимог розділу ХVІІ „Прикінцеві та перехідні положення” Закону України „Про акціонерні товариства” (п.1.1.Статуту ПАТ „Проскурів”).
Як встановлено п.1.2. Статуту Публічне акціонерне товариство „Проскурів” є повним правонаступником усіх майнових та немайнових прав та обов`язків Відкритого акціонерного товариства „Проскурів”.
24.12.2015р. за Агрофірмою „Проскурів”, код ЄДРПОУ 03788891 (правонаступник Акціонерного товариства „Агрофірма „Проскурів”) на підставі державного акту серії ХМ №000002 від 20.02.1996р. зареєстровано право колективної власності на земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,8284 га кадастровий №6810100000:28:001:0792, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51307209 від 30.12.2015р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 15.06.2020р. №212577256). Відомості про реєстрацію речового права на нерухоме майно до Державного реєстру внесено на підставі рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В. №27710226 від 30.12.2015р.
Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим №6810100000:28:001:0792 була проведена 11.11.2015р. Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області. Дана земельна ділянка відноситься до земель під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями та дворами. Зазначена інформація міститься у Витязі з Державного земельного кадастру від 11.11.2015р. №НВ-6802513892015.
25.12.2015р. за Агрофірмою „Проскурів”, код ЄДРПОУ 03788891 (правонаступник Акціонерного товариства „Агрофірма „Проскурів”) на підставі державного акту серії ХМ №000002 від 20.02.1996р., зареєстровано право колективної власності на земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,1623 га кадастровий №6810100000:28:002:0774, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51306520 від 30.12.2015р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 15.06.2020р. №2125577014). Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим №6810100000:28:002:0774 була проведена Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області 23.09.2013р.
25.12.2015р. за Агрофірмою „Проскурів”, код ЄДРПОУ 03788891 (правонаступник Акціонерного товариства „Агрофірма „Проскурів”) на підставі державного акту серії ХМ №000002 від 20.02.1996р., зареєстровано право колективної власності на земельну ділянку за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,4769 га кадастровий №6825087200:06:012:0721, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №51304742 від 30.12.2015р. та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 15.06.2020р. №212575591).
Державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим №6825087200:06:012:0721 була проведена 11.09.2013р. Управлінням Держгеокадастру у Хмельницькому районі Хмельницької області. Зазначена інформація міститься у Витязі з Державного земельного кадастру від 11.11.2015р. №НВ-6802513892015.
Згідно копії протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. правлінням Агрофірми „Проскурів” прийнято рішення про завершення передачі майна Агрофірми „Проскурів” у власність ПАТ „Проскурів” передавши публічному акціонерному товариству „Проскурів” у приватну власність земельні ділянки, зокрема, площею 0,8284 га кадастровий №6810100000:28:001:0792; площею 1,1623 га кадастровий №6810100000:28:002:0774.
Згідно копії акту приймання-передачі від 20.01.2016р., на виконання рішення зборів уповноважених Агрофірми „Проскурів” від 22.11.1996р. та рішення правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р., Агрофірма „Проскурів” в особі Голови правління Рудика І.Л. передала, а ПАТ „Проскурів” в особі Генерального директора Будзінського В.Б. прийняв у власність земельні ділянки, зокрема, площею 0,8284га кадастровий №6810100000:28:001:0792; площею 1,1623 га кадастровий №6810100000:28:002:0774.
22.04.2016р. земельні ділянки площею 0,8284 га кадастровий №6810100000:28:001:0792; площею 1,1623 га кадастровий №6810100000:28:002:0774; площею 15,4769 га кадастровий №6825087200:06:012:0721 були зареєстровані на праві власності за Публічним акціонерним товариством „Проскурів” (форма власності: колективна). 
Реєстрація змін до права власності здійснена на підставі рішень державного реєстратора Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Андрієвської М.В.: від 22.04.2016р. №29384093 (щодо земельної ділянки кадастровий №6810100000:28:001:0792); від 22.04.2016р. №29384616 (щодо земельної ділянки кадастровий №6810100000:28:002:0774); від 22.04.2016р. №29384437 (щодо земельної ділянки кадастровий №6825087200:06:012:0721). 
В запис "Підстава для державної реєстрації" додано: протокол засідання правління Агрофірми „Проскурів” б/н від 20.01.2016р. та акт приймання-передачі б/н від 20.01.2016р., в записі "Власники" Агрофірма "Проскурів" змінено на Публічне акціонерне товариство "Проскурів". Прийняття рішень від 22.04.2016р. підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (від 15.06.2020р. №212577256, №2125577014, №212575591).
27.04.2016р. державним реєстратором Реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції Хмельницької області Роїк І.Д. було проведено реєстрацію виправлення права власності (рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №29444413 від 27.04.2016р. у зв`язку з невірним зазначенням коду ЄДРПОУ власника) щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792, яким в записі "Власники" Публічне акціонерне товариство  "Проскурів", код ЄДРПОУ 03788891 змінено на Публічне акціонерне товариство "Проскурів", код ЄДРПОУ 30593842.
Як вбачається з протоколу №17 засідання наглядової ради ПАТ „Проскурів” від 12.06.2020р. було прийнято рішення про передачу в якості вкладу в статутний капітал ТОВ „Технопарк Проскурів” нерухомого майна – земельних ділянок: площею 15,4769 га з кадастровим номером 6825087200:06:012:0721, площею 1,1623 га з кадастровим номером 68110100000:28:002:0774, площею 0,8284 га з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792.
12.06.2020р. ПАТ „Проскурів” в особі заступника генерального директора Літвіна О.Ю. передав, а ТОВ „Технопарк Проскурів” в особі директора Будзінського В.В. прийняв до статутного капіталу нерухоме майно - земельні ділянки площею 1,1623га з кадастровим номером 68110100000:28:002:0774, площею 0,8284га з кадастровим номером 6810100000:28:001:0792, площею 15,4769 га з кадастровим номером 6825087200:06:012:0721, що підтверджується актами прийому-передачі нерухомого майна до статутного капіталу ТОВ „Технопарк Проскурів” від 12.06.2020р. за №24, №25, №26.
З Інформаційної довідки від 17.07.2020р. №216779841 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що 16.06.2020р. земельні ділянки з кадастровими номерами №6810100000:28:002:0774, №6810100000:28:001:0792, №6825087200:06:012:0721 були зареєстровані на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів” (форма власності: колективна). Підставами для державної реєстрації стали: протокол засідання наглядової ради №17 від 12.06.2020р. та акти приймання-передачі нерухомого майна №24, №25, №26 від 12.06.2020р., видавник: ПАТ „Проскурів”. Підставами внесення записів до Державного реєстру про об`єкти нерухомого майна (земельні ділянки) стали рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Красилівської районної державної адміністрації Хмельницької області Дидюк В.І. №52715746 від 18.06.2020р., №52720357 від 18.06.2020р., №52717738 від 18.06.2020р.
01.07.2020р. директором ТОВ „Технопарк Проскурів” Будзінським В.В. видано Наказ „Про знищення документів”, а саме: протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту прийому-передачі від 20.01.2016р., отриманих від ПАТ „Проскурів”  18.06.2020р. як такі, що не є правовстановлюючими документами ТОВ „Технопарк Проскурів” на земельні ділянки з кадастровими номерами №6810100000:28:001:0792, №6825087200:06:012:0721, №6810100000:28:002:0774.
01.07.2020р. комісією ТОВ „Технопарк Проскурів” у складі: директора Будзінського В.В., завідувача господарства Бачинської Г.М., головного економіста Прокопчук Т.П. на підставі Наказу від 01.07.2020р. проведено знищення документів - протоколу засідання правління агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. (4  сторінки) та акту прийому-передачі від 20.01.2016р. (1 сторінка).

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзивів, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Частиною 2 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ№000002 від 20.02.1996р. за Агрофірмою „Проскурів”, код ЄДРПОУ 03788891 (правонаступник Акціонерного товариства „Агрофірма „Проскурів”) 24.12.2015р. та 25.12.2015р. було зареєстровано право колективної власності на земельні ділянки за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 0,8284 га кадастровий №6810100000:28:001:0792, площею 1,1623га кадастровий №6810100000:28:002:0774 та площею 15,4769га кадастровий №6825087200:06:012:0721.
22.04.2016р. вказані земельні ділянки були зареєстровані на праві колективної власності за Публічним акціонерним товариством „Проскурів”, а 16.06.2020р. – за Товариством з обмеженою відповідальністю „Технопарк Проскурів”.
Підставами для державної реєстрації спірних земельних ділянок за ПАТ „Проскурів” стали: протокол засідання правління Агрофірми „Проскурів” б/н від 20.01.2016р. та акт приймання-передачі б/н від 20.01.2016р.
Позивач стверджує, що Агрофірма „Проскурів” не приймала рішення засідання правління, оформлене протоколом б/н від 20.01.2016р. та не підписувала акт приймання-передачі б/н від 20.01.2016р., у зв`язку з чим вважає, що реєстраційні дії переходу права власності від Агрофірми „Проскурів” до ПАТ „Проскурів” (22.04.2016р.) вчинені на підставі або не існуючих документів або підроблених документів тодішнім генеральним директором ПАТ „Проскурів” Будзінським В.Б.
Допустимість доказів визначається законністю джерел, умов і способів їх одержання. Відповідно до положень ст.77 ГПК ("Допустимість доказів") обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає в тому, що незалежно від категорії справ слід дотримуватися вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування з додержанням порядку збирання, подання і дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи заборона використання деяких з них для підтвердження конкретних обставин справи.
Отже, допустимість доказів означає, що у певних випадках, передбачених нормами матеріального права, певні обставини повинні або не можуть підтверджуватися певними засобами доказування (постанови Верховного Суду від 25.02.2021р. у справі №913/38/20, від 25.02.2021р. у справі №904/7804/16, від 26.02.2021р. у справі №908/2847/19, ухвала Верховного Суду від 20.04.2021р. у справі №750/3192/14 ).
Статтею 91 ГПК України визначено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. 
В частині шостій статті 91 ГПК України передбачено, що у разі, якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.
Тобто, суд не повинен брати до уваги копію письмового доказу, якщо не подано його оригінал у разі, якщо учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії доказу оригіналу.
Зазначені висновки неодноразово викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 25.05.2021р у справі №917/1360/18(917/1051/20), від 09.02.2021р. у справі №908/1152/18, від 24.03.2020р. у справі №904/1975/19, від 20.08.2019р. у справі № 910/3699/18.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявляв до суду першої інстанції клопотання від 16.11.2020р. про витребування у ПАТ „Проскурів” оригіналів протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі від 20.01.2016р., на підставі яких відповідач-1 набув право власності на спірні земельні ділянки. 
ПАТ „Проскурів” у письмових поясненнях від 11.12.2020р. повідомив про неможливість їх подання, посилаючись на те, що такі документи знаходяться у ТОВ „Технопарк Проскурів”, на користь якого 18.06.2020р. було відчужено земельні ділянки.
Відповідачем долучено до матеріалів справи наказ директора ТОВ „Технопарк Проскурів” Будзінського В.В. від 01.07.2020р. „Про знищення документів”, а саме: протоколу засідання правління агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту прийому-передачі від 20.01.2016р., отриманих від ПАТ „Проскурів”  18.06.2020р. як такі, що не є правовстановлюючими документами ТОВ „Технопарк Проскурів” на земельні ділянки з кадастровими номерами №6810100000:28:001:0792, №6825087200:06:012:0721, №6810100000:28:002:0774. 01.07.2020р. комісією ТОВ „Технопарк Проскурів” у складі: директора Будзінського В.В., завідувача господарства Бачинської Г.М., головного економіста Прокопчук Т.П. на підставі Наказу від 01.07.2020р. проведено знищення документів - протоколу засідання правління агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. (4 сторінки) та акту прийому-передачі від 20.01.2016р. (1 сторінка).
Як вірно відмічено судом першої інстанції, у зв`язку із знищенням оригіналів документів (протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту прийому-передачі від 20.01.2016р.), відсутня можливість перевірити їх дійсність, зокрема їх підписання головою правління Агрофірми „Проскурів” Рудиком І.Л.
При цьому, відповідачами не обґрунтовано необхідності передання протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” та акту прийому-передачі, датованих 20.01.2016р. від ПАТ „Проскурів” до ТОВ „Технопарк Проскурів”, зважаючи на те, що підставами для державної реєстрації спірних земельних ділянок за ТОВ „Технопарк Проскурів” стали протокол засідання наглядової ради ПАТ „Проскурів” №17 від 12.06.2020р. та акти приймання-передачі нерухомого майна №24, №25, №26 від 12.06.2020р.
ПАТ „Проскурів” посилається на відсутність будь-яких судових рішень щодо визнання недійсними протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі від 20.01.2016р., відсутність вироку суду, яким було б притягнено уповноважених посадових осіб ПАТ „Проскурів”, зокрема генерального директора Будзінського В.Б. до кримінальної відповідальності передбаченої ст.358 Кримінального кодексу України.
Колегія суддів вважає правомірним врахування судом першої інстанції пояснення позивача про те, що Агрофірмі „Проскурів” стало відомо про існування вказаних документів з моменту отримання інформаційних довідок від 15.06.2020р. При цьому, як слідує з матеріалів реєстраційних справ, протокол засідання правління та акт приймання-передачі від 20.01.2016р. для проведення реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок подався відповідачем - ПАТ "Проскурів" через свого представника Токаж Є.О.
Визначений статтею 13 ГПК України принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту: за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.
Тобто, обов`язок доведення обставин, на які сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень покладається в рівній мірі, як на позивача, так і на відповідача.
Зважаючи на заперечення позивача самого факту існування оригіналів документів - протоколу засідання правління Агрофірми „Проскурів” від 20.01.2016р. та акту прийому-передачі від 20.01.2016р., враховуючи відсутність оригіналів таких доказів, у зв`язку з чим відсутня можливість перевірки (встановлення) їх дійсності, з огляду на положення ч. 6 ст. 91 ГПК України, місцевим господарським судом правомірно не прийнято зазначені докази до уваги при розгляді справи в якості належних, допустимих та достовірних доказів. 
Таким чином, відповідачем-1 не підтверджено та не доведено наявність та правомірність підстави для реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на спірні земельні ділянки.
Колегія суддів також приймає до уваги, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2020р. №212575591 підставою для державної реєстрації за ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769 га кадастровий №6825087200:06:012:0721 зазначено протокол засідання правління Агрофірми „Проскурів” б/н від 20.01.2016р. та акт прийому-передачі б/н від 20.01.2016р. 
Однак, з копій протоколу та акту від 20.01.2016р. вбачається, що питання щодо передачі ПАТ "Проскурів" земельної ділянки площею 15,4769га кадастровий №6825087200:06:012:0721 не вирішувалося. 
В скарзі апелянт не коментує зазначені обставини щодо підстав набуття ПАТ "Проскурів" права власності на земельну ділянку площею 15,4769га кадастровий №6825087200:06:012:0721.
Крім цього слід зазначити, п.6.3. Статуту Агрофірми "Проскурів" передбачено, що свої рішення правління приймає колегіально. Засідання правління є правомочним за умови, що в них беруть участь 2/3 членів правління. При цьому, як слідує з п. 6.1. Статуту кількість членів правління Агрофірми становить 9 осіб.
Тобто, засідання правління Агрофірми "Проскурів" є правомочним за умови участі в ньому не менше, ніж 6 членів правління (2/3 від 9).
У наявній в матеріалах справи копії протоколу правління Агрофірми "Проскурів" від 20.01.2016р. зазначено про присутність на засіданні правління 5 членів правління (без ідентифікації таких членів правління). 
Як вірно відмічено судом першої інстанції, навіть за умови дійсного проведення засідання правління Агрофірми "Проскурів" 20.01.2016р. та підписання протоколу Головою правління Рудиком І.Л., засідання правління не було правомочним, оскільки в ньому брало участь менше, ніж 2/3 членів правління.
Також, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що реєстраційні дії щодо переходу права власності від Агрофірми „Проскурів” до ПАТ „Проскурів” та в подальшому до ТОВ „Технопарк Проскурів” на спірні земельні ділянки були здійсненні під час дії мораторію щодо відчуження у будь-який цивільно-правовий або інший спосіб земель сільськогосподарського призначення.
Як вбачається з положень пп.б) п.15 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття рішень державного реєстратора від 22.04.2016р. про зміну власника спірних земельних ділянок з Агрофірми "Проскурів" на ПАТ "Проскурів") було передбачено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2017 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Підпунктом б) пункту 15 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття рішень державного реєстратора від 18.06.2020р. про зміну власника спірних земельних ділянок з ПАТ "Проскурів" на ТОВ "Технопарк Проскурів" було передбачено, що до набрання чинності законом про обіг земель сільськогосподарського призначення, але не раніше 1 січня 2020 року, не допускається купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну (міни) відповідно до частини другої статті 37-1 цього Кодексу земельної ділянки на іншу земельну ділянку з однаковою нормативною грошовою оцінкою або різниця між нормативними грошовими оцінками яких становить не більше 10 відсотків та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб, а також крім зміни цільового призначення (використання) земельних ділянок з метою їх надання інвесторам - учасникам угод про розподіл продукції для здійснення діяльності за такими угодами.
Закон України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо умов обігу земель сільськогосподарського призначення” від 31.03.2020р. №552-IX набрав чинності з 01.07.2021р.
Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, нормами земельного законодавства чинного станом на момент прийняття рішень державного реєстратора від 22.04.2016р. про зміну власника спірних земельних ділянок з Агрофірми "Проскурів" на ПАТ "Проскурів" та рішень державного реєстратора від 18.06.2020р. про зміну власника спірних земельних ділянок з ПАТ "Проскурів" на ТОВ "Технопарк Проскурів" було встановлено мораторій на відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Перелік підстав припинення права власності на земельну ділянку визначений у статті 140 ЗК України та є вичерпним: а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку; б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця; в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника; г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора; ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб; д) конфіскація за рішенням суду; е) невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, відчуження (передача) спірних земельних ділянок з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у власність ПАТ "Проскурів" та в подальшому ТОВ "Технопарк Проскурів" було здійснено в період дії мораторію щодо відчуження земель сільськогосподарського призначення, що є порушенням підпункту б) пункту 15 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції станом на дату прийняття рішень державних реєстраторів від 22.04.2016р. та від 18.06.2020р. про зміну власника спірних земельних ділянок з Агрофірми "Проскурів" на ПАТ "Проскурів" та в подальшому з ПАТ "Проскурів" на ТОВ "Технопарк Проскурів").
Посилання апелянта на положення пункту 14 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України оскільки зазначений пункт стосується не земельних ділянок, а земельних часток (паїв), а внесення до статутного капіталу у даній справі стосується саме земельних ділянок. Враховуючи, що внесення до статутного капіталу є одним із способів відчуження, - саме пункт 15 Розділу X Перехідних положень Земельного кодексу України підлягає застосуванню у даному випадку.
Щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права власності на спірні земельні ділянки та можливості фактичного використання спірних земельних ділянок за цільовим призначенням, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Аналогічні висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22.10.2019р. у справі №923/876/16, від 05.06.2018р. у справі №338/180/17, від 11.09.2018р. у справі №905/1926/16, від 30.01.2019р. у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019р. у справі №48/340.
З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.
Звертаючись з позовом про скасування рішень державних реєстраторів та витребування спірних ділянок, позивач прагне відновити право власності за земельні ділянки, які за твердженням Агрофірми „Проскурів” неправомірно були зареєстровані за ПАТ „Проскурів” (22.04.2016р.), а в подальшому – за ТОВ „Технопарк Проскурів” (16.06.2020р.).
Відповідно до п.4 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.
Позивач, з метою відновлення свого права, просить скасувати рішення державних реєстраторів від 22.04.2016р. (реєстрація права власності на земельні ділянки за ПАТ «Проскурів») та 16.06.2020р. (реєстрація права власності на земельні ділянки за ТОВ «Технопарк Проскурів»), а також витребувати земельні ділянки у ТОВ «Технопарк Проскурів».
Як встановлено частиною 3 статті 26 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень” відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.
У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.
Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).
Таким чином належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є: 1) судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; 2) судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; 3) судове рішення про скасування державної реєстрації прав.
При цьому з метою ефективного захисту порушених прав уточнено, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). 
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03.03.2021р. №914/285/19.
За змістом статей 387, 388 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.
Зі змісту вказаних нормативних приписів вбачається, що власник майна, який фактично позбавлений можливості володіти й користуватися вказаним майном в результаті його незаконного вибуття з володіння за наявності певних умов має право витребувати таке майно із чужого володіння.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. 
Зазначений правовий висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2018р. у справі №916/3727/15.
З огляду на викладене та враховуючи положення п.4 ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що вимоги позивача про скасування рішень державних реєстраторів №29384616, №29384437, №29384093 від 22.04.2016р. про зміну власника спірних земельних ділянок з Агрофірми "Проскурів" на ПАТ "Проскурів"; рішення державного реєстратора №29444413 від 27.04.2016р., яким в записі "Власники" ПАТ "Проскурів", код ЄДРПОУ 03788891 змінено на ПАТ "Проскурів", код ЄДРПОУ 30593842 (у зв`язку з невірним зазначенням коду ЄДРПОУ власника); рішень державного реєстратора №52715746, №52717738, №52720357 від 18.06.2020р. щодо реєстрації права власності на спірні земельної ділянки за ТОВ „Технопарк Проскурів”, а також витребування таких земельних ділянок у ТОВ „Технопарк Проскурів”, як титульного власника є належним способом захисту порушеного права позивача, внаслідок задоволення яких можливе відновлення попередньої, первинної державної реєстрації права колективної власності на спірні земельні ділянки за Агрофірмою „Проскурів”, які були проведені 24.12.2015р. та 25.12.2015р. 
У поданій до суду першої інстанції заяві від 07.07.2021р. представник ПАТ „Проскурів” просив застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Зазначав, що прийняте рішення правління Агрофірми „Проскурів”, оформлене протоколом від 20.01.2016р. та підписання акта приймання-передачі від 20.01.2016р. свідчать про обізнаність позивача про реєстрацію права власності на спірні земельні ділянки за ПАТ „Проскурів”, тому вважає, що строк позовної давності слід обраховувати з 20.01.2016р.
Згідно із ч.1 ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України), перебіг якої, відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018р. у справі №372/1036/15-ц викладено висновок про те, що виходячи з вимог статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням в якості додаткової підстави для відмови в задоволенні позову спливу позовної давності не відповідає вимогам закону. 
Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі "Фінікарідов проти Кіпру").
Хоча питання дослідження обставин пропуску позовної давності вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням відповідних обставин справи, проте з урахуванням висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 22.09.2020 у справі №925/756/19, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 ГПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13.04.2021р. у cправі №910/18541/19.
Отже, встановлення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить застосування норм матеріального права,  правила обчислення позовної давності, і захист порушеного права.
З тверджень позивача, останній про порушення своїх прав дізнався з моменту отримання витягу з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.06.2020р. Стверджує, що рішення правління Агрофірми "Проскурів", оформлене протоколом від 20.01.2016р. позивачем не приймалося та акт приймання-передачі від 20.01.2016р. не підписувався, а будь-які дії із земельними ділянками не вчинялися.
Оригінали протоколу правління Агрофірми "Проскурів" від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі від 20.01.2016р - відсутні. При цьому, як вбачається матеріалів реєстраційних справ саме відповідачем - ПАТ "Проскурів" через свого представника Токаж Є.О. було подано державному реєстратору протокол правління Агрофірми "Проскурів" та акт приймання-передачі від 20.01.2016р. для проведення реєстраційних дій.
Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції вірно враховано пояснення позивача про те, що стан земельних ділянок не змінювався, фактично не відбувались будь-які дії із земельними ділянками, які б давали позивачу підстави вважати, що змінився власник земельних ділянок чи об`єктивно існують якісь інші загрози щодо втрати майна.
З огляду на вище викладене, позивач об`єктивно не міг раніше дізнатися про порушення своїх прав, існування протоколу та акту від 20.01.2016р. (оригінали яких відсутні) та про день (дату) здійснення реєстраційних дій щодо спірних земельних ділянок, оскільки підстави для вибуття земельних ділянок з власності Агрофірми "Проскурів" були відсутні.
При цьому, відповідачем не доведено, що інформацію про порушення прав позивач міг отримати раніше.
Враховуючи зазначене, строк позовної давності необхідно розраховувати не з моменту здійснення реєстраційних дій, а з моменту коли позивач дізнався про вчинення таких реєстраційних дій.
Як вбачається з матеріалів справи представником Агрофірми "Проскурів" Венгер Д.О. було отримано інформаційну довідку з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.06.2020р., з якої позивачу стало відомо про здійснення реєстраційний дій від 22.04.2016р. щодо зміни власника спірних земельних ділянок на підставі протоколу засідання правління Агрофірми "Проскурів" б/н від 20.01.2016р. та акту приймання-передачі б/н від 20.01.2016р.
Таким чином, як вірно встановлено місцевим господарським судом, перебіг строку позовної давності розпочинається з 15.06.2020р. та не пропущений позивачем, а тому заяву ПАТ "Проскурів" про застосування строку позовної давності правомірно залишено без задоволення.
Як встановлено ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Принцип належності доказів полягає в тому, що господарський суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. 
Згідно зі ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Перевіривши та оцінивши в апеляційному провадженні подані сторонами на підтвердження своїх вимог та заперечень докази, з огляду на зазначені вище норми, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи скаржника, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, тому суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду прийнято у відповідності до норм матеріального та процесуального права і його слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у справі покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Проскурів" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 21.09.2021р. у справі №924/1351/20(924/914/20) залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 28.12.2021р.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Демидюк О.О.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.