ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2021 року	Львів	Справа № 300/2442/21 пров. № А/857/15100/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді                                                              Обрізко І.М., 
суддів                                                                                Онишкевича Т.В., Хобор Р.Б., 

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року, прийняте суддею Чуприною О.В. у місті Івано Франківську у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинити дії,- 

                                                           встановив:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області (надалі ГУ ПФУ в Івано – Франківській області, відповідач) про визнання дій протиправними щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії при проведенні її перерахунку з 19.02.2021 року та зобов`язання провести перерахунок і виплату пенсії без обмеження граничного її розміру, з урахуванням раніше виплачених сум, одним платежем.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року відмовлено в задоволенні позову.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу пенсію за вислугу років було призначено відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Внаслідок перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний. Оскільки таке перевищення стало результатом перерахунку в період дії загальної норми частини 1статті 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011 року, то до регулювання спірних правовідносин слід застосовувати положення вказаної статті, яка встановлює обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність. Вказані положення Закону України «Про заходи щодо законодавчого реформування пенсійної системи» №3668-VI від 08.07.2011року неконституційними не визнавалися, є чинними, а тому обов`язкові для застосування.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 року за № 7-рп/2016визнано такими, що не відповідають Конституції України(є неконституційними) обмеження максимального розміру пенсії, встановленого частиною 7статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Однак, пенсійним органом після перерахунку його пенсії при виплаті щомісячного пенсійного забезпечення застосовано обмеження максимального розміру пенсії в розмірі десяти прожиткових мінімумів для осіб, які втратили працездатність. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать нормам чинного законодавства, оскільки порушують його право на отримання пенсійного забезпечення в повному обсязі.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити постанову, якою задовольнити позов. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу.
ГУ ПФУ в Івано – Франківській у відзиві на апеляційну скаргу звертає увагу на постанову Верховного Суду від 27.01.2021 року, де зазначено, що на осіб, яким пенсія нарахована відповідно до нормативно – правових актів, вказаних у ст.2 Закону №3668-VI, та розмір якої перевищує максимальний розмір, встановлений даним Законом, поширюються приписи законодавства, чинні на час здійснення такого перерахунку. 
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Івано-Франківській області та з лютого 2021 року отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджено заявою про призначення пенсії від 19.02.2021 року, поданням про призначення пенсії №21/182 від 19.02.2021 року та протоколом за пенсійною справою №0902007464 від 10.03.2021 року (а.с.17, 27).
Згідно із протоколом за пенсійною справою №0902007464 (СБУ) від 10.03.2021 року, пенсія позивача з 19.02.2021 року обраховувалась в основному розмірі 70% грошового забезпечення 18 888,90 гривень (26 984,14 гривень х 70% : 100), та з урахуванням надбавок («учасник бойових дій» 40,00 гривень, «непрацездатна дитина віком до 18 року» 2 дітей по 884,50 гривень) пенсія ОСОБА_1 нарахована в загальному розмірі 21 140,15 гривень.
Втім, виплата такої нарахованої пенсії з 19.02.2021 року проводилась з обмеження її максимальним розміром в сумі 17 690,00 гривень (а.с.27).
Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (надалі- Закон № 2262-XII) визначено, що цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які, зокрема, перебували на військовій службі.
Стаття 10 Закону № 2262-XII передбачає, що призначення і виплата пенсій, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом здійснюються органами Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини 3статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно Закону України від 24 грудня 2015 року №848-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст.43 Закону №2262-XII доповнено частиною 7 про те, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Проте, зазначене положення в цілому визнано неконституційним відповідно до Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року.
Згідно із пунктом другим резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, зокрема, частина 7статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року ч.7ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є нечинною.
Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01 січня 2017 року, у ч.7ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».
Таким чином, буквальне розуміння змін, внесених Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20 грудня 2016 року дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-XII відсутня ч.7 ст.43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.
Наведене означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону №2262-XIIне передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.
Тобто, внесені Законом України від 06 грудня 2016 року №1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» до частини 7 зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.
Таким чином, з 20 грудня 2016 року (Рішення Конституційного Суду України) обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним та відповідно є протиправними дії відповідача щодо обмеження призначеної позивачу пенсії.
Крім того, колегія суддів акцентує увагу на те, що відповідно дост.1-1 Закону №2262-XII законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Закон №2262-XII є спеціальним до спірних правовідносин та саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.
Суттєвою є обставина, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром вже регулювалося ч.7ст.43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною з 20 грудня 2016 року, а тому неможливо стверджувати, що з вказаної дати виникла ситуація, за якої дане питання попадає під регулювання положень ст.2 Закону №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» в частині, що не вирішується нормами Закону №2262-XII.
Застосування положень Закону №3668-VI по відношенню до військовослужбовців фактично зводить нінащо наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії військовослужбовців максимальним розміром не відповідаєст.17 Конституції України.
Висновки по даній справі не спростовують можливість застосування норм Закону України №3668-VI по відношенню до осіб, щодо яких положення про обмеження виплати пенсії в максимальному розмірі встановлено іншими спеціальними Законами, які у встановленому порядку неконституційними не визнано.
Зазначене вище відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 09 листопада 2020 року у справі №813/678/18 та від 09 лютого 2021 року у справі №640/2500/18.
Відповідно до ч.3 ст.51 Закону №2262-XII перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
Аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач протиправно обмежив розмір пенсії позивача, а тому необхідно зобов`язати відповідача здійснити з 19 лютого 2021 року виплату пенсії позивачу без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше проведених виплат.
З приводу вимоги про виплату різниці суми між нарахованою та фактично отриманою пенсією разово та одним платежем, колегія суддів зазначає, що вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки виконання судового рішення буде вважатися належним чином виконаним, як у разі перерахування присудженої суми кількома платежами, так і однією сумою, а повним виконанням рішення суду буде сплата відповідачем всієї недоплаченої різниці.
Щодо стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що останнім не подано до суду жодних доказів про понесення ним таких витрат, відтак у суду відсутні підстави для вирішення питання щодо їх розподілу.
Апеляційний суд не здійснює розподілу судових витрат в силу вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги являються суттєвими і дають підстави для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також наявна невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328  Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                           постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі № 300/2442/21 скасувати та прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області  щодо обмеження пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (ЄДРПОУ: 20551088) здійснити ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату пенсії за вислугу років без обмеження її максимальним розміром з 19 лютого 2021 року з урахуванням раніше виплачених сум.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. М. Обрізко 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Р. Б. Хобор  	
Повне судове рішення складено 31.12.2021 року.