ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1057/22 Справа № 189/1220/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Степанова О. С. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2022 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - Городничої В.С.,
суддів: Лаченкової О.В., Петешенкової М.Ю.,
при секретарі - Панасенко С.С., 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Конкурсної комісії про проведення відбору на посаду директора Комунального підприємства «Покровське водопровідно-каналізаційне господарство», Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання протиправним та скасування рішень, -

ВСТАНОВИЛА:

       У жовтні 2021 року від ОСОБА_1 до суду надійшла заява про забезпечення вищевказаного позову, в обґрунтування якої зазначив, що реалізація оскаржуваного рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року «Про укладення контракту з директором комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство», у випадку визнання незаконним та скасування рішення Конкурсної комісії з проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство» про визначення переможцем ОСОБА_2 , оформлене висновком Конкурсної комісії 01 вересня 2021 року, призведе до порушення прав позивача як учасника конкурсу та унеможливить виконання в майбутньому рішення суду в разі задоволення позову, в тому числі призначення та повторного проведення конкурсу на заміщення вакантної посади директора комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство». 
       Також зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії оскаржуваного рішення до набрання судовим рішенням законної сили може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення оспорюваних прав та інтересів позивача.
       У зв`язку з чим, ОСОБА_1 просив суд зупинити дію рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року «Про укладення контракту з директором комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство», прийнятого на 26 сесії VIII скликання Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та опублікованого на офіційному сайті Покровської селищної ради 04 жовтня 2021 року.
       Ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовлено.
       Не погодившись з такою ухвалою,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить її скасувати та задовольнити його заяву про забезпечення позову.
       Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що вжиті заходи забезпечення позову є не вирішенням справи по суті, а засобом тимчасового захисту, який рішення по суті спору не підмінює, а лише тимчасово, до вирішення спору, зупинить дію оскаржуваного рішення.
       Інші учасники процесу не скористалися своїм правом подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом, але в силу вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
       Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
       Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, виходячи з наступного.
       Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
       Метою забезпечення позову є забезпечення виконання судового рішення. Забезпечення позову - це сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо існує ймовірність невиконання судового рішення у майбутньому або виникнення складнощів під час його виконання. Тобто, вжиття заходів забезпечення позову є заходом забезпечення в майбутньому виконання судового рішення.
       Під час вирішення питання щодо наявності підстав для забезпечення позову суд повинен врахувати обґрунтованість заявленого клопотання, пов`язаність заходів забезпечення позову з предметом позову, співмірність заходів забезпечення із заявленими вимогами, а також запобігти порушенню прав третіх осіб в зв`язку з вжиттям судом заходів забезпечення позову.
       Згідно роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
       Вирішуючи питання про забезпечення позову, згідно з роз`ясненнями, викладеними у вищевказаній постанові, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
       Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише у разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
       Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, обґрунтуванням співмірності виду забезпечення позову, інші відомості, необхідні для забезпечення позову.
       Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було встановлено, що заявником не наведено жодних підстав які б свідчили, що не вжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи взагалі унеможливить виконання судового рішення, а доводи заяви зводяться виключно до припущення.
       У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні його заяви про забезпечення позову та просить, як у тому числі й своїй заяві, забезпечити позов шляхом зупинення дії рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року «Про укладення контракту з директором комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство», прийнятого на 26 сесії VIII скликання Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та опублікованого на офіційному сайті Покровської селищної ради 04 жовтня 2021 року.
       Однак, колегія суддів відхиляє такі доводи апелянта та погоджується з висновком суду першої інстанції, що така вимога по забезпеченню позову є тотожною одній із заявлених позовних вимог ОСОБА_1 , яка полягає у визнанні протиправним та скасування рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року «Про укладення контракту з директором комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство», оскільки, у разі забезпечення позову в частині зупинення дії рішення Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області від 04 жовтня 2021 року «Про укладення контракту з директором комунального підприємства «Покровське водопровідно - каналізаційне господарство», прийнятого на 26 сесії VIII скликання Покровської селищної ради Покровського району Дніпропетровської області та опублікованого на офіційному сайті Покровської селищної ради 04 жовтня 2021 року, суд фактично надасть правову оцінку його правомірності до розгляду справи по суті.
       Водночас, відповідно до ч.10 ст.150 ЦПК України, не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.
       Разом з тим, на час вирішення цієї заяви, ні судом першої інстанції, ні колегією суддів не було встановлено підстав для висновку, що наразі існують обставини, які свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або істотно ускладнять чи унеможливлять ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
       При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ознаки протиправності оскаржуваного рішення, дію якого позивач просить зупинити, в будь-якому випадку мають встановлюватись судом при оцінці його законності, що можливе виключно при розгляді позовних вимог по суті, а не в межах вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову.
       Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість такої відмови у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення даного позову.
       Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскаржуваного судового рішення.
       Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
       Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх.
       Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).
       Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       За таких обставин, оскільки ухвала суду постановлена на повно з`ясованих обставинах справи з дотриманням норм матеріального права та суд першої інстанції не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування ухвали суду, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.
       Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
       Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2021 року - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

       Головуючий:                                                          В.С. Городнича

       Судді:                                                                          О.В. Лаченкова

                                                                        М.Ю. Петешенкова