ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 березня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 340/9227/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів:
                                        судді - доповідача  Чумака С.Ю.,
                                                  суддів:  Чабаненко С.В., Юрко І.В.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 

на ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року в адміністративній справі № 340/9227/21 (суддя І інстанції - Кармазіна Т.М.)

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Кропивницької міскої ради 

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив (а.с. 1-6):

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та виплати йому щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 та 2021 роки у розмірі меншому, ніж передбачено законом;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2020 року як інваліду війни ІІІ групи та до 5 травня 2021 року як інваліду війни ІІ групи у відповідних розмірах з урахуванням раніше виплачених сум.

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2021 року позов залишено без руху та надано позивачу час для подання заяви про поновлення пропущеного строку звернення до суду із зазначенням підстав для поновлення такого строку. (а.с. 19-20)

15 грудня 2021 року до суду надійшла заява позивача про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якої зазначив, що про порушення права дізнався лише 22 вересня 2021 року з відповіді відповідача на його звернення щодо виплати грошової допомоги в належному розмірі (а.с. 21-26).

Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року позовну заяву в частині вимог за 2020 рік повернуто позивачеві на підставі ч. 2  ст. 123 КАС України.
Повертаючи позовну заяву позивачеві в частині позовних вимог за 2020 рік, суд виходив з того, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися в момент отримання допомоги в неналежному як він вважає розмірі, а тому одержання ним 22 вересня 2021 року листа відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого позивач повинен був дізнатися про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли він почав вчиняти дії щодо захисту цих прав і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду. (а.с. 29-30).

Не погодившись з ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржену ухвалу скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. В обґрунтування скарги зазначає, що у квітні 2020 року отримав грошову допомогу до 5 травня у розмірі, який є меншим, ніж це передбачено чинним законодавством. Вважає, що протиправна бездіяльність відповідача є триваючою, про порушення своїх прав йому стало відомо лише після відмови відповідача виплатити йому грошову допомогу в належному розмірі у вересні 2021 року, а тому, звернувшись до суду з цим позовом у листопаді 2021 року, він строки звернення не пропустив. 

Відповідач своїм процесуальним правом на подачу відзиву не скористався, що не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ
Відповідно до частини першої  статті 122 КАС України  позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Частиною другою цієї статті передбачено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з  дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відтак, на думку колегії суддів, для    визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений  законом  строк звернення до суду. В той же час,    триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Апеляційний суд наголошує на тому, що встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами  законом  передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених  КАС України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.  Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатись».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених    її прав, свобод та інтересів.    

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 340/1019/19).

Колегія суддів наголошує на тому, що спірна грошова допомога є одноразовим платежем, який виплачується до 5 травня відповідного року, а тому в будь-якому разі її розмір відомий особі, яка її отримує. Така особа має реальну, об`єктивну можливість виявити належну зацікавленість та вчинити активні дії з метою отримання інформації про рішення, на підставі якого було визначено її розмір, як обрахована та на підставі яких нормативно-правових актів був здійснений саме такий її розрахунок.

Отже, з дня отримання щорічної разової грошової допомоги особою, якій призначена ця виплата вона вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. 

Судом першої інстанції правильно зазначено, що грошова допомога виплачена позивачу в квітні 2020 року, а тому про розмір допомоги, а відповідно і про її виплату всупереч положенням Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» позивач дізнався саме у квітні 2020 року, оскільки зміни в законодавстві, яке регулює виплату спірної допомоги, відбулись у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 27 лютого 2020 року № 3-р/2020 у справі № 1-247/2018 (3393/18).
З матеріалів справи встановлено, що позивач звернувся до адміністративного суду з цим позовом 18 листопада 2021 року, тобто з пропуском шестимісячного строку з дня виплати йому спірної грошової допомоги (квітень 2020 року), не зазначивши обґрунтованих підстав для поновлення цього строку.
При цьому, колегія суддів доводи позивача щодо триваючої бездіяльності відповідача вважає безпідставними, оскільки останнім вчинені дії по виплаті грошової допомоги у квітні 2020 року у належному як він вважає розмірі.
Крім того, не впливає на початок перебігу строку і звернення позивача у вересні 2021 року із заявою безпосередньо до відповідача про нарахування та виплату щорічної разової грошової допомоги до 5 травня за 2020 рік у розмірі 7 мінімальних пенсій за віком, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості досудового вирішення цієї категорії спорів. До того ж навіть звернення до відповідача у вересні 2021 відбулось уже після спливу шестимісячного строку звернення до суду.
Отже, колегія суддів ще раз зазначає, що про порушення своїх прав позивач повинен був дізнатися у квітні 2020 року при виплаті йому спірної допомоги у неналежному розмірі, оскільки на той час Конституційним Судом України вже було ухвалено рішення від 27 лютого 2020 року, яке і призвело до змін в законодавстві, що регулює спірні правовідносини.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про визнання неповажними причин пропуску строку звернення до суду та повернення позовної заяви позивачеві.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, та вважає, що судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу залишає без задоволення, а ухвалу суду - без змін.
На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 242, 243, 311, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  
   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського окружного адміністративного суду від 4 січня 2022 року в адміністративній справі № 340/9227/21 залишити без змін.  
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 18 березня 2022 року і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з тієї ж дати.
   
Суддя - доповідач                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                            С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                            І.В. Юрко