УХВАЛА
Іменем України
24 січня 2022 року
м. Київ 
справа № 176/1456/21
провадження № 51-214ск22
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі – колегія суддів) у складі:
 
головуючої                       ОСОБА_1 ,
суддів                                ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчила касаційну скаргу представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року і
встановила:
Ухвалою слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2021 року повернуто скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (далі – Банк) на бездіяльність слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою, у зв`язку із пропуском строку подання скарги.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги Банку на ухвалу слідчого судді Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 серпня 
2021 року, вказану ухвалу залишено без змін.
Не погоджуючись із постановленим рішенням суду апеляційної інстанції, скаржник ставить питання про його перевірку в касаційному порядку, просить скасувати та повернути на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на істотне порушення вимог КПК України. Вважає, що апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку, погодившись зі слідчим суддею в тому, що скаржник пропустив десятиденний строк на оскарження бездіяльності слідчого СВ ВП №5 Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, яка полягала у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність відмовити у відкритті касаційного провадження з наступних підстав. 
У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 січня 2008 року щодо прийнятності заяви № 32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо стосовно умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.
За таких обставин наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищої інстанції в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже, не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках – на касаційне оскарження судового рішення.
Зазначені норми гарантують право на касаційне оскарження судового рішення тільки у випадках, прямо визначених законом.
Згідно ст. 310 КПК України оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК України ухвала слідчого судді після її перегляду в апеляційному порядку, а також ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на таку ухвалу оскарженню в касаційному порядку не підлягають.
Як убачається зі змісту касаційної скарги та долучених до неї копій судових рішень, скаржник звернувся до касаційного суду з касаційною скаргою на ухвалу суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, тобто на судове рішення, яке відповідно до ч. 4 ст. 424 КПК не підлягає оскарженню в касаційному порядку, тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що на підставі ч. 4 ст. 424 КПК України та відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 428 цього Кодексу скаржникові слід відмовити у відкритті касаційного провадження.
Ураховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів
постановила:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1                          ОСОБА_2                           ОСОБА_3