УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/3229/21 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Категорія 39 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів Миніч Т.І., Павицької Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін по справі в м. Житомирі цивільну справу № 278/3229/21 за позовом ОСОБА_1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Лужинецький Павло Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню
за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - Ляхова Олександра Валерійовича на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із названим позовом та просив визнати виконавчий напис від 17.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі №13594, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Онлайн Фінанс» боргу в сумі 41 646 грн, таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 10.0.02.2022 позовну заяву задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 13594, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з Обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» заборгованості в сумі 41 646,17 грн.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» на користь держави 908,00 грн судового збору за розгляд позовної зви та 454,00 грн судового збору за розгляд заяви про забезпечення позову.
В частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.
Не погодившись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 - адвокат Ляхов О.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду в частині вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити нове судове рішення в цій частині, яким стягнути із ТОВ «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн, а також витрати на правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції у розмірі 9 000 грн. В обґрунтування апеляційної скарги, посилаючись на правову позицію Верховного Суду від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20, зазначив, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню, незалежно від того чи їх уже фактично сплачено стороною/ третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.
Розглянувши справу в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.
З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 13.09.2021 між адвокатом Ляховим О.В. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №35/21. На підтвердження понесених витрат у справі до позовної заяви долучено договір про надання правової допомоги.
Згідно п.3.6 договору №35/21 від 13.09.2021 гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвоката на умовах визначених в Додатку та/або акті виконаних робіт.
Відповідно до п.4 Акту виконаних робіт №1-2-35/21 від 30.09.2021 оплата послуг повинна бути здійснена в готівковій формі протягом 10 днів з дня стягнення коштів з TOB "Фінансова компанія "ОНЛАЙН ФІНАНС" .
 
Відмовляючи у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявником не доведено фактичного понесення таких витрат і суду не надано документів, що свідчать про їх оплату, оформлених у встановленому законом порядку.
Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції з таких підстав.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)
3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо, - є неспівмірним.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зазначила, що суд повинен оцінювати необхідність та розумність судових витрат у вигляді «гонорару успіху», саме в контексті компенсації цих витрат за рахунок іншої сторони судової справи.
Аналогічним чином тлумачить це питання і ЄСПЛ, висновки якого зокрема у рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96), свідчать, що договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом, може підтверджувати, що у клієнта дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові, якщо така угода є юридично дійсною. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними.
Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18 та інших.
Предметом спору у цій справі є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, як правничу допомогу адвокатом позивача визначено у розмірі 11 000 грн (а.с. 14).
Із акту виконаних робіт вбачається № 1-2-35/21 від 30.09.2021 вбачається, що адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження 16.09.2021, що було оцінено у 1000 грн, складання позовної заяви 30.09.2021, що було оцінено у 4 000 грн., складання заяви про забезпечення позову 30.09..2021, що було оцінено в 1000 грн, винагорода (гонорар успіху) - 5000 грн (а.с. 14).
Також, згідно акту виконаних робіт №2-2-35/21 від 22.02.2022 адвокатом Ляховим були надані наступні послуги: 21.10.2021 - складання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11.10.2021 про повернення заяви про забезпечення позову на суму 4 000 грн, 10.11.2021 - складання апеляційної скарги на ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 01.11.2021 про повернення позовної заяви на суму 1000 грн, складання апеляційної скарги на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21.02.2022 на суму 4000 грн, а всього послуги адвоката на правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції оцінено на суму 9000 грн (а.с. 86).
Колегією суддів встановлено, що вказана справа є справою незначної складності, складання процесуальних документів зайняло у адвоката 6 годин, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними у справі матеріалами.
Виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову (41 646, 17 грн, що свідчить про малозначність справи), обсягу виконаної адвокатом роботи, часу, порядку розгляду справи в спрощеному провадженні без участі сторін по справі, ураховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру та заперечення відповідача, колегія суддів вважає, що зазначений заявником розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 11000 грн. належним чином не обґрунтований, що суперечить принципу співмірності розподілу судових витрат.
За наведених обставин колегія суддів доходить висновку про стягнення витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 1500 грн., які підлягають стягненню з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 . 
Зважаючи на те, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено, то висновки суду першої інстанції про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з тих підстав, що суду не надано документів, що свідчать про їх оплату, оформлених у встановленому законом порядку, не відповідають положенням пункту 1 частини другої статті 137 ЦПК України, а тому в цій частині рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині.
Стосовно витрат на правничу допомогу, понесених скаржником у суді апеляційної інстанції, колегія суддів також враховує те, що надання правничої допомоги з приводу вирішення питань в апеляційному порядку не може бути об`єктивно оцінено у більшому розмірі, ніж надання правничої допомоги, необхідної під час розгляду справи судом першої інстанції. Також, слід урахувати, що вказана справа є справою незначної складності, а її розгляд проведено в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін по справі.
Зважаючи на наведені обставини, а також зміст та обсяг наданих послуг, розмір відшкодування, колегія суддів вважає заявлений представником позивача до відшкодування розмір правничої допомоги за складання та подання апеляційної скарги є явно завищеним, а тому стягує з відповідача на користь позивача - 1000 грн.
Враховуючи встановлені обставини у їх взаємозв`язку із наведеними вище нормами матеріального права, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги та вважає за можливе стягнути із ТОВ «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 1500 грн. 00 коп. понесених витрат за надання правничої допомоги в суді першої інстанції та 1000 грн. понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Ляхова Олександра Валерійовича задовольнити частково.
Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 10 лютого 2022 року в частині відмови у стягненні витрат на правничу допомогу скасувати, ухвалити нове судове рішення в цій частині.
Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 1500 грн. 00 коп. понесених витрат за надання правничої допомоги та 1000 грн. понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий         Судді