ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1889/21 Справа № 185/5366/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Болдирєва У.М. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги потерпілого ОСОБА_1 та особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 на постанову Павлоградського міськрайонного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з передачею матеріалів органу досудового розслідування,

за участю:
особи, що притягується 
до адміністративної відповідальності,                          ОСОБА_2 
захисника                                                         Киричка Г.О.,
потерпілого                                                          ОСОБА_1 ,
представника потерпілого                                         Константинова Р.Д.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Павлоградського міськрайонного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з передачею матеріалів органу досудового розслідування.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 250732, водій ОСОБА_2 03 липня 2021 року о 15 годині 15 хвилин на 275 км автодороги М-04 Знам`янка-Луганськ-Ізварине, керуючи автомобілем Медседес Бенц номерний знак НОМЕР_1 , виконуючи маневр розвороту, не переконався, що це буде безпечно, не керувався вказівкою дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», створив перешкоду для руху автомобілю Мерседес Бенц номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого сталося зіткнення і автомобілі отримали механічні пошкодження.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить постанову суду скасувати та закрити провадження по справі на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП без встановлення його винуватості.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні переконливі докази, на підставі яких суд прийшов до висновку про наявність у порушенні, щодо якого складено протокол, ознак кримінального правопорушення. Вважає, що існують підстави для закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП, при цьому вказує, що закриття провадження за п. 7 ст. 247 КУпАП з одночасним визнанням вини особи у вчиненні правопорушення є взаємовиключними рішеннями. 
В апеляційній скарзі потерпілий просить постанову суду скасувати, визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження закрити на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Обґрунтовуючи свої апеляційні вимоги посилається на те, що винуватість ОСОБА_2 підтверджується наявними в матеріалах справи доказами в повному обсязі. Зазначає, що СМЕ щодо тілесних ушкоджень не проводилось та таке питання стороною потерпілих не ставилось. Вважає, що на даний час закінчились строки, передбачені ст. 38 КУпАП, у зв`язку з чим провадження підлягає закриттю на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку. 
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги судом першої інстанції були виконані в повному обсязі. 
Адміністративним порушенням відповідно до ст. 124 КУпАП визначається порушення учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, згідно з диспозицією вказаної норми закону відповідальність за ст. 124 КУпАП настає лише за умови пошкодження певного майна та наявності спричиненої шкоди.
На переконання суду апеляційної інстанції суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи та дійшов до обгрунтованого висновку про необхідність направлення матеріалів справи до органу досудового розслідування з огляду на наступне.
Як видно з оскаржуваної постанови суд першої інстанції під час розгляду справи встановив, що дружині потерпілого ОСОБА_1 під час ДТП було завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується поясненнями потерпілого.
Частиною 1 ст. 286 КК України передбачено відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ч. 2 ст. 286 КК України - за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження.
З викладеного слідує, що обставина наявності чи відсутності тілесних ушкоджень внаслідок ДТП має значення для правильної правової кваліфікації дій винної особи.
Однак, посадовими особами ДВП ГУНП в Дніпропетровській області не вжито заходів для дослідження та встановлення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих дружиною потерпілого ОСОБА_1 , яка була пасажиром його транспортного засобу під час ДТП.
Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять жодних даних про те, що дружина потерпілого отримала саме легкі тілесні ушкодження, як зазначив у рапорті інспектор Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, зокрема, будь-які дані, які б дали змогу відмежувати адміністративну відповідальність особи від кримінальної за вказаних обставин.
При цьому, враховуючи норми п. 4.1 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17 січня 1995 року № 6, ст. 1, ч. 1 ст. 7 Закону України Про судову експертизу від 25 лютого 1994 року № 4038-XII (з наступними змінами і доповненнями), ч. 1 ст. 69 КПК України, визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відноситься виключно до компетенції експерта, як особи, яка володіє спеціальними знаннями в області судової медицини.
Додані до протоколу про адміністративне правопорушення матеріали не містять висновку експерта щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що дає право судді сумніватись в тому, що потерпілій спричинено саме легкі тілесні ушкодження, як зазначили під час апеляційного перегляду сторони справи.
При цьому не зрозуміло, яким чином поліцейський при складенні протоколу, не маючи відповідного висновку експерта, визначив ступінь тяжкості саме легких тілесних ушкоджень, отриманих дружиною потерпілого внаслідок ДТП.
Відповідно до ст. 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення орган, який притягує до адміністративної відповідальності правопорушника, зобов`язаний з`ясувати всі обставини по справі, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відсутність відомостей щодо ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, завданих ДТП, перешкоджає повному та об`єктивному розгляду справи по суті.
Як передбачено ст. 253 КУпАП, якщо при розгляді справи орган (посадова особа) прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, він передає матеріали прокурору або органу досудового розслідування.
З огляду на зазначене, викладені в обгрунтування поданих апеляційних скарг доводи, з урахуванням наявних по справі доказів, не дають жодних сумнівів в правильності висновків суду першої інстанції та не спростовують встановлені судом обставини, а зводяться виключно до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.
       При розгляді справи судом порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову місцевого суду – без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та потерпілого ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову Павлоградського міськрайонного суду м.Дніпропетровська від 22 листопада 2021 року, якою провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку з передачею матеріалів органу досудового розслідування — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду                           С.І.Крот