Ухвала
Іменем України 
11 квітня 2022 року
м. Київ
справа № 303/1387/19
провадження № 51-6438 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати  Касаційного кримінального суду      у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року,
встановив:
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня           2019 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим та засуджено за частиною 3 статті 185, частиною 2 статті 185, статтею 70 та статтею 71 Кримінального кодексу України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року залишено без зміни. 
 
У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Посилається на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2022 року касаційну скаргу захисника залишено без руху з наданням їй п`ятнадцятиденного строку для усунення недоліків з дня її отримання. 
 
Зокрема, в цій ухвалі вказано про те, що у касаційній скарзі захисник вказувала на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, при цьому зазначала, що її підзахисний вини своєї не визнає, хоча під час судового розгляду не заперечував проти скороченого порядку розгляду кримінального провадження на підставі частини 3 статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК).
 
При цьому, захисник не наводила належних аргументів щодо порушення процедури розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, а вказувала лише на порушення вимог кримінального процесуального закону, які, на її думку, мали місце під час досудового розслідування.
 
В ухвалі, якою залишено без руху касаційну скаргу захисника, їй роз`яснювалися вимоги статті 427 КПК, відповідно до якої у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судових рішень з урахуванням підстав для їх скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувались зі статтею 436 КПК.
 
При цьому захиснику в резолютивній частині цієї ухвали визначено строк на усунення недоліків та роз`яснено порядок їх виконання.
 
В межах встановленого строку на усунення недоліків захисник на виконання ухвали касаційного суду від 01 лютого 2022 року направила до Верховного Суду повторну касаційну скаргу.
 
Проте захисник повторно не дотрималася вимог статті 427 КПК та не врахувала всіх вказівок суду касаційної інстанції. 
Так, у повторній касаційній скарзі захисник знову не наводить належних аргументів щодо порушення процедури розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.
До того ж, повторна касаційна скарга захисника за своїм змістом зводиться до неповноти судового розгляду, невідповідності висновків судів, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПКне є предметом перевірки суду касаційної інстанції.
Отже, захисник не усунула недоліки, на які їй вказувалося в ухвалі касаційного суду, а відтак її касаційна скарга підлягає поверненню.
При цьому, відповідно до частини 4 статті 428 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.
На підставі викладеного, керуючись пунктом 1 частини 3 статті 429  КПК, Суд
 
постановив:

 
 
Повернути захиснику засудженого ОСОБА_4 – ОСОБА_5 її касаційну скаргу на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 28 березня 2019 року та ухвалу Львівського апеляційного суду від 15 листопада 2021 року.
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                               ОСОБА_2                                               ОСОБА_3