ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2022 року		Справа № 140/17114/21 пров. № А/857/2856/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С., 
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року (суддя Ковальчук В.Д., м.Луцьк),
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – в/ч НОМЕР_1 ) в якому просила:
визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року та з 26.03.2018 із застосуванням базового місяця березень 2018 року з урахуванням абзацу 4, 5 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) від 17.07.2003 №1078 (далі – Порядок №1078; Постанова №1078 відповідно);
стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 недоплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018;
зобов`язати в/ч НОМЕР_1 здійснити перерахунок раніше виплаченої індексації з 26.03.2018 з урахуванням абзацу 4, 5 пункту 5 Порядку №1078.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі в  частині позовних вимог про визнання дій протиправними щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням абзаців 4, 5 Порядку №1078; стягнення з в/ч НОМЕР_1 42122,07 грн недоплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018.
Не погодившись із постановленою ухвалою, її оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить таку скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В доводах апеляційної скарги не погоджується із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі, в частині оскаржуваних позовних вимог, через тотожність спору із справою №140/4514/21 в якій за наслідками судового розгляду було вирішено право позивача на отримання індексації грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити таке нарахування та виплату, однак у ній не вирішувалось питання про виплату індексації грошового забезпечення з урахуванням базових місяців для її проведення, так як такі позовні вимоги у попередньому спорі були визнані судом передчасними, що і стало наслідком звернення до суду із цим позовом.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
У відповідності до частини першої статті 311 КАС, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у даній справі, в частині позовних вимог, виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що уже був предметом розгляду в суді в іншому провадженні.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що у  травні 2021 року ОСОБА_1  зверталася в суд з позовом до в/ч НОМЕР_1 про визнання дій неправомірними щодо відмови у нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018, зобов`язання здійснити перерахунок та виплату індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018, вважаючи базовий місяць січень 2008 року.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11 червня 2021 року у справі № 140/4514/21 (далі – Рішення суду) позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення у період з 01.01.2016 по 15.01.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018 зі встановленням базового місяця - січень 2008 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 9 листопада 2021 року (далі – Постанова суду) апеляційну скаргу в/ч НОМЕР_1 задоволено частково. Скасовано Рішення суду та увалено постанову, якою позов задовольнити частково. Визнано протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 у період з 01.01.2016 по 15.01.2018. Зобов`язано в/ч НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Постанова суду набрала законної сили 09.11.2021.
Приписами статті 129-1 Конституції України встановлено, що держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Відповідно до частини другої статті 14 КАС судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Згідно статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина перша-друга статті 382 КАС).
Відповідно до статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду (частина перша).
Розглядаючи вказаний спір суд першої інстанції вказав на те, що зі змісту позову вбачається, що фактичною підставою для звернення до суду із даними вимогами, слугувала незгода позивача із діями та бездіяльністю відповідача під час виконання Постанови суду. Тобто, заявлені позовні вимоги стосуються саме порядку виконання судового рішення, внаслідок чого, позивач, у випадку незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача, має встановлене законом право в порядку статті 383 КАС подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на те, що у справі №140/4514/21, апеляційний суд наголошував на тому, що індексація позивачу, при наявності підстав для її нарахування за січень 2016 - січень 2018 років не нараховувалась та не виплачувалась. Тобто, питання про те, який базовий місяць буде використаний відповідачем при нарахуванні індексації є передчасним, оскільки у цій частині права позивача ще не порушені.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що за період з 01.01.2016 по 15.01.2018, судами у справі №140/4514/21 не вирішувалося питання правомірності визначення базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення позивача, тому остання підставно звернулася до суду із цим позовом про визнати протиправними дії в/ч НОМЕР_1 щодо нездійснення перерахунку раніше виплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018 із застосуванням базового місяця січень 2008 року з урахуванням абзацу 4, 5 Порядку №1078; стягнути з відповідача недоплачену індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 15.01.2018;.
Спір у справі №140/4514/21 вирішений, а судові рішення виконанні.
В розглядуваному випадку має місце новий спір, що стосується правильності визначення відповідачем базового місяця при нарахуванні та виплаті індексації грошового забезпечення без застосування базового місяця січня 2008 року і стягнення недоплаченої суми індексації у сумі 42122,07 грн розмір визначення якої позивачем має бути перевірений судом.
У разі ж визнання вказаного спору, як такого, що має бути вирішений в порядку статті 382-383 КАС нівелюються усі висновки, що наведені у Постанові суду, в частині зокрема не вирішення під час розгляду справи №140/4514/21 вимог про визначення базового місяця, з тих підстав, що такі вимоги є передчасними, так як на час вирішення спору Постановою суду, суду та позивачу не було відомо, який базовий місяць буде застосований відповідачем при нарахуванні та виплаті індексації і чи буде мати місце порушення прав позивача в цій частині.
За змістом пункту 6 частини першої статті 171 КАС суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі (пункт 2 частини першої статті 170 КАС).
З огляду на викладене, не зважаючи на те, що у вказаній справі так, як у справі №140/4514/21 сторонами є одні і ті ж особи, спір між якими є вирішений відповідним судовим рішенням, проте у цій справі предметом позову є нарахування та виплата індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 по 15.01.2018 без застосуванням січня 2008 року, як місяця за яким здійснюється обчислення індексу споживчих цін, а підставою позову неврахування цього місяця при нарахування та виплаті індексації, тоді як у справі №140/4514/21 предметом позову було нарахування та виплата індексації з 01.01.2016 по 15.01.2018, а підставою позову був факт відсутності нарахування і виплати індексації за спірний період через відсутність бюджетних призначень для виплати такої доплати.
Отже, в даному випадку відсутні підстави стверджувати про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у справі з підстав передбачених пунктом 2 частини першої статті 171 КАС, так як предмет та підстави позову у цій справі та справі №140/4514/21 є відмінними.
Відповідно до статті 320 КАС підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до переконання про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання. Відтак, оскаржувана ухвала, підлягає скасуванню, а справа направленню до цього ж суду для продовження її розгляду по суті.
Керуючись статтями 308, 311, 312, 315, 320, 322, 325, 328 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 10 січня 2022 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний  	
Повне судове рішення складено 7 квітня 2022 року.