СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2021 року                                        м. Харків                        Справа № 922/1819/21  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Пуль О.А. , суддя  Шевель О.В.
за участю секретаря Гончарова О.В.
за участю представників сторін:
від позивача у порядку самопредставництва -головний спеціаліст юридичного відділу, Зучек Є.Н.,        довіреність від 28.05.21 № 3 ;
від відповідача - Квартенко О.Р.,       ордер             ВІ № 1036804             від 06.10.21 ;
розглянувши  у відкритому судовому засіданні  у приміщенні  Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", м. Харків (вх. №3097 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від "08" вересня 2021 р. у справі № 922/1819/21
за    позовом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області, м. Харків
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут", м. Харків
до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини", м. Харків
про стягнення 63258,00 грн. та зобов`язання вчинити дії      
                                                                                                                                                                                    
      ВСТАНОВИВ:

Позивач -Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" про стягнення 63258,00 грн. неустойки за прострочення обов`язку з повернення майна після закінчення строку дїї договору від 30.01.2020 №0181Х/2020 за період прострочення з 13.02.2021  по 31.03.2021 та зобов`язання повернути передане  в оренду за цим договором майно - нежитлові приміщення загальною площею 4131,8 кв.м. інженерного корпусу літ.“А-3” (реєстровий номер 00190443.1.АААДКЖ693), розташованого за адресою: м.Харків, вул.Весніна,12, Балансоутримувачу - Державному підприємству “Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут” (УХІН) шляхом підписання акту приймання-передачі.       
Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем  договірного обов`язку з повернення  орендованого майна(нежитлових приміщень) протягом  3-х днів після закінчення строку дії договору оренди     від 30.01.2020 №0181Х/2020 шляхом  передання  його за актом приймання-передачі балансоутримувачу - Державному підприємству “Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут ” (УХІН)  та наявністю  у зв`язку  з цим підстав для стягнення з відповідача  неустойки, передбаченої ч. 2 статті 785 Цивільного кодексу України  та пп.10.11 Договору і зобов`язання відповідача  повернути зазначене майно.                                            
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2021 у справі № 922/1819/21 за вказаною позовною заявою відкрито провадження у справі № 922/1819/21 за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 19.05.2021   у справі № 922/1819/21залучено до участі у справі в якості 3-ої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство “Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут ” (УХІН).
Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2021 у справі № 922/1819/21 замінено позивача у справі №922/1819/21 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (код ЄДРПОУ 43023403) його правонаступником - Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області (код ЄДРПОУ 44223324, адреса: 61057, м.Харків, майдан Театральний,1), та відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву.
Рішенням господарського суду Харківської області від 08.09.2021 у справі № 922/1819/21 позов задоволено повністю.
Стягнуто з Громадської організації “Культура та мистецтво Слобожанщини” неустойку за час прострочення повернення об`єкту оренди в розмірі 63258,00 грн. на користь Державного бюджету.
Зобов`язано Громадську організацію “Культура та мистецтво Слобожанщини” вчинити певні дії, а саме: повернути державне індивідуально визначене майно - нежитлові приміщення загальною площею 4131,8 кв.м., інженерного корпусу літ.“А-3” (реєстровий номер 00190443.1.АААДКЖ693), розташованого за адресою: м.Харків, вул.Весніна,12 Балансоутримувачу - Державному підприємству “Український державний науково- дослідний вуглехімічний інститут” (УХІН) шляхом підписання акту приймання-передачі.
Стягнуто з Громадської організації “Культура та мистецтво Слобожанщини” на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області витрати зі сплати судового збору в сумі 4540,00 грн.
В обґрунтування висновку про задоволення позову  суд послався, зокрема, на те, що  договір оренди  від 30.01.2020 №0181Х/2020  припинив свою дію 29.01.2021 в силу закінчення строку, на який його було укладено, та повідомлення орендодавцем орендаря  у встановлений строк заявою від 05.02.21 №  17-03-02-01065 про відсутність наміру продовжувати дію Договору оренди,  у зв`язку з чим відповідач  у відповідності до ч.1 ст.785 ЦК України, ч. 1 ст.25  Закону України «Про оренду державного та комунального майна»,  п.10.9 Договору оренди зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення Договору повернути орендоване майно Балансоутримувачу (3-ї особі у справі)  за  актом приймання-передачі  про повернення майна, обов`язок зі складання якого покладено на орендаря -відповідача.Оскільки відповідачем вказаний обов`язок не виконано, позивачем правомірно заявлено вимогу  щодо повернення спірного державного індивідуально визначеного майна Балансоутримувачу та правомірно на підставі ч. 2 статті 785 ЦК України, п. 10.11 Договору нараховано неустойку в сумі 63258,00 грн. за  час прострочення обов`язку з повернення об`єкта оренди -з 13.02.2021  по 31.03.2021. 
При цьому суд відхилив доводи відповідача щодо продовження дії спірного Договору оренди в силу Закону України “Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, пославшись на те, що, відповідно до листа -роз`яснення Фонду державного майна України щодо Закону України від 04 грудня 2020 року № 1071-IX своїм відділенням, положення Закону щодо продовження договору оренди, якими передбачено   встановлення його строку – до дати припинення карантину плюс один місяць, мають бути реалізовані на підставі заяв орендарів, чиї договори закінчуються в період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19),  які орендарі подають на підставі частин 8 і 9 статті 18 Закону України “Про оренду державного та комунального майна”, до яких мають бути  додані докази, що свідчать про те, що заявник на дату подання звернення не здійснював (або здійснював лише частково) діяльність на орендованому об`єкті внаслідок запроваджених заборон або обмежень.
Такими доказами має бути довідка балансоутримувача про те, що з моменту укладення договору заявник не допускав нецільового використання приміщень за договором, і що під час дії карантину заявник не здійснював (або здійснював лише частково) діяльність за цільовим призначенням, передбаченим договором. У разі наявності такої довідки, а також за умови, що на відповідний вид діяльності поширюються заборони або обмеження, пов`язані з карантином або обмежувальними заходами, орендодавець приймає рішення про задоволення заяви орендаря про продовження договору на строк, що дорівнює періоду карантину та обмежувальних заходівПроте, відповідачем не надано до суду доказів звернення до позивача із заявою про застосування до нього зазначених спеціальних положень Закону, не надано будь-яких доказів, в т.ч. довідки балансоутримувача про те, що з моменту укладення договору відповідач не допускав нецільового використання приміщень за договором, і що під час дії карантину відповідач не здійснював (або здійснював лише частково) діяльність за цільовим призначенням, передбаченим договором, тощо, в той час як  в орендованих відповідачем приміщеннях розташовані не тільки музей та бібліотека, а й архів та громадська організація, діяльність яких не була заборонена під час локдауну, та орендна плата за їх користування не змінювалася.
         Відповідач - Громадська організація “Культура та мистецтво Слобожанщини” подав на зазначене рішення    до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на нез`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність викладених в рішенні висновків суду обставинам справи, що призвело до прийняття неправильного рішення, просить це рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити.
    В обгрунтування апеляційної скарги відповідач посилається, зокрема, на те, що господарський суд першої інстанції не надав належної оцінки обставинам, які відповідно до закону  є підставами для продовження  строку спірного Договору на період дії карантину, введеного на території країни  Постанови Кабінету Міністрів України «Про азбопігання поширенню на території  України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої корона вірусом SARS-COV-2» від 11.03.2020 та на місяць після закінчення карантину.
       Зокрема, скаржник  вказує на неврахування судом першої інстанції того, що відповідач, який  за своєю статутною діяльністю  відноситься  до громадських організацій   у сфері  культури та мистецтва, господарська діяльність якого передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів, а саме: проведення виставок, розміщення  художніх творів мистецтва, інсталяцій та інше, у зв`язку із встановленням  пп. 8  п. 2, Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» від  11.03.2020 № 211 заборони на період  дії карантину  роботи  закладів культури, діяльність яких  передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів,  а також встановлення пп. 5 п. 3 постанови Кабінету міністрів України Підпунктом   5 п. 3  постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020  № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» заборони приймання відвідувачів закладів культури та мистецтва  і проведення культурних масових заходів, у спірний період зупинив господарську діяльність, у зв`язку з чим  в силу   положень п. 2 розділу  ІІ Перехідних положень  Закону України “Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”  дія спірного Договору  продовжилась на період дії карантину  та обмежувальних заходів, а також протягом  одного місяця  з дня  його/їх  закінчення. Відповідач неодноразово звертався до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях із заявами щодо продовження  дії Договору оренди відповідно до наведених положень законодавства, які залишились без відповіді.
     При цьому скаржник зазначає про неправильне посилання  суду в обгрунтування рішення на  лист -роз`яснення Фонду державного майна України щодо Закону України від 04 грудня 2020 року № 1071-IX, оскільки він не є нормативно-правовим актом, а тому носить рекомендаційний характер  та адресований  регіональним відділенням Фонду, а не орендарям, в той час як  звернення  відповідача щодо продовження дії Договору направлялись  позивачу ще  до вказаних роз`яснень, а тому відповідач не міг знати, якими документами необхідно підтверджувати, що карантині обмеження перешкоджають використанню орендованого майна. 
    Крім цього скаржник зазначає, що у позивача відсутнє право вимоги за спірним  Договором оренди, оскільки  суд першої інстанції безпідставно ухвалою від 15.06.2021  здійснив заміну позивача з Регіонального відділення  Фонду державного майна України  по Харківській, Донецькій та Луганській областях, який  є єдиним орендодавцем за спірним  Договором оренди  на Регіональне  відділення  Фонду  державного  майна України по Харківській області, пославшись на те, що останнє є правонаступником орендодавця  за спірним Договором в результаті виділу  частини майна, прав та обов`язків орендодавця, що не відповідає дійсності, з огляду на відсутність  будь-яких змін до спірного Договору щодо орендодавця та відсутність  розподільчого балансу, який повинен бути складений відповідно до положень статті 109 ЦК України. 
        Згідно з протоколом системи автоматизованого розподілу  судової справи між суддями від 12.10.2021 для розгляду судової справи № 922/1819/21 було сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - доповідач Тарасова І.В., суддя Пуль О.В., суддя Шевель О.В.       
      Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - Громадської організації "Культура та мистецтво слобожанщини", м. Харків (вх. №3097 Х/2) на рішення                         господарського суду Харківської області від "08" вересня 2021 р. у справі № 922/1819/21 та призначено її  розгляд в судове засідання з повідомленням сторін  на "15" листопада 2021 р. об 11:00 годині.
     01.11.2021 (вх. № 12586) від Регіонального відділення фонду державного майна України по Харківській області Безпалова Д. надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача,       в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
   15.11.2021 ( вх. № 13170) від представника відповідача - адвоката Квартенка О.Р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із поганим самопочуттям та контактуванням його з особою, яка хворіє на коронавірусну хворобу COVID-19, у зв`язку з чим просив перенести розгляд справи на іншу дату.
   Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.11.2021 у справі № 922/1819/21 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи було задоволено, відкладено розгляд  справи на 06 грудня 2021 року о       15:00 год. 
   Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від  07.12.2021 у справі № 922/1819/21 оголошено  в судовому засіданні перерву до  13.12.2021 р. о 11:45 год.
       13.12.2021  від відповідача надійшла заява (вх. №  14461),  в якій  він просить зупинити провадження  у даній справі до набрання законної сили  судовим рішенням  у справі №  922/3704/21.
    Заява обґрунтована  тим, що на розгляді господарського суду Харківської області перебуває справа № 922/3704/21 за позовом Громадської організацієї "Культура та мистецтво слобожанщини" до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях, до предмету якого входить вимога  про визнання продовженим договору  оренди   від  30.01.2020  № 0181Х/20,закінченням строку якого 29.01.2020 позивач у даній справі обґрунтовує позовні вимоги,в  той час як відповідач  заперечує цю обставину, посилаючись на продовження  строку  договору відповідно до положень закону,   а тому в рамках справи 922/3704/21  вирішується питання, яке входить до предмета доказування у даній справі щодо припинення спірного договору, що свідчить про наявність передбачених  п. 5 ч. 1  ст. 227, п. 4 ч. 1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України  підстав для зупинення провадження  у даній справі до набрання законної сили  судовим рішенням  у справі №  922/3704/21.
      Колегія суддів залишає вказану  заяву без розгляду , зважаючи на наступні підстави.
Згідно зі статтею 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Ч. 3 цієї статті  серед основних засад (принципів господарського передбачено розумність строків розгляду справи судом;
Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.
Статтею  114 Господарського процесуального кодексу України передбачено, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
 Статтею 118 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що    право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.
    Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
  Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.10.2021 про відкриття апеляційного провадження  у даній справі, якою визначено дату, час та місце розгляду справи також  встановлено  сторонам розумний строк до 09.11.2021 для подання заяв, клопотань. 
   Згідно з наявним у матеріалах справи поштовим повідомленням  про вручення рекомендованого поштового відправлення,копію  зазначеної  ухвали отримано відповідачем  21.10.2021, а тому, з урахуванням  відкриття   господарським судом Харківської області провадження у справі №  922/3704/21 за позовом   Громадської організації "Культура та мистецтво слобожанщини" 28.09.2021, у останньої    було достатньо часу   для підготовки та подання  у встановлений  судом строк  заяви про зупинення провадження  у даній справі до набрання законної сили  судовим рішенням  у справі №  922/3704/21.
      Проте,  зазначену заяву подано відповідачем з пропуском встановленого судом строку більш ніж на місяць- 13.12.21, клопотання  про продовження строку  не  заявлено,  що відповідно до статі 118 Господарського процесуального кодексу України  є підставою для залишення  вказаної заяви без розгляду       
      В судовому засіданні  13.12.2021 представник  відповідача підтримав апеляційну скаргу, а представник  позивача проти її задоволення заперечив з підстав, що наведені у відзиві на апеляційну скаргу.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, що відповідно до до ч.ч. 1, 3 статті 202, ч. 12 статті 270  Господарського процесуального кодексу України є підставою для розгляду справи за його відсутності.
Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. 
       Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
       Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та  відзиві на неї, проаналізувавши  доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши пояснення представників  позивача та відповідача,  з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах, встановлених статтею 269 ГПК України, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, дійшла висновку про залишення   апеляційної скарги без задоволення, зважаючи на наступне.
      Як вбачається з матеріалів справи, 30.01.2020 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, правонаступником якого є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області (далі- позивач, Орендодавець, Регіональне відділення) та Громадською організацією “Культура та мистецтво Слобожанщини” (далі - відповідач, ГО “Культура та мистецтво Слобожанщини”, Орендар) укладено Договір оренди №0181Х/2020 (далі - Договір) державного окремого індивідуально визначеного майна загальною площею 4131,8кв.м., інженерного корпусу літ.“А-3” (реєстровий номер 00190443.1.АААДКЖ693) (далі-Майно), розташованого за адресою: м.Харків, вул.Весніна, 12, що обліковується на балансі Державного підприємства “Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут” (УХІН) (код ЄДРПОУ 00190443) (далі - балансоутримувач, 3-я особа), а саме:            
          - кім.№№1-10,    13-18,20-61 загальною площею 1087,0 кв. м.;
-кім.№№ 1-10,15-18, частина коридору кім. №19 (площею 22,0 кв.м.), 20,24-37,39,44, частина коридору кім. №45 (площею 10,0 кв.м.), частина тамбуру кім. №49 (площею 1.6 кв.м.), 53-56,58-64 загальною площею 836,2 кв.м першого поверху;
- кім.№№ 1-33 загальною площею 1107,1 кв. м. другого поверху;
- кім.№№ 1-43 загальною площею 1101,4 кв. м. третього поверху.
Відповідно до пункту  1.2. Договору майно передається  в оренду  з метою :
- розміщення архіву(кім. № №  1-10, 13-18, 20-61 загальною площею 1087 кв.м. підвалу).
- розміщення громадської організації, на площі, що не використовується  для провадження підприємницької діяльності (кім.  №№ 1-10,15-18, частина коридору  кім. №  19 (площею22,0 кв.м.), 20, 24-37,39,44, частина коридору кім.  № 45 (площею 10 кв.м.)частина  тамбуру  кім. № 49 (площею 1,6 кв.м.), 53-56,58-64 загальною площею 836,3 кв.м. першого поверху;
- розміщення музею (кім.  № №  1-33,загальною площею  1107,1 кв.м. другого поверху);
- розміщення бібліотеки(кім. № № 1-43 загальною площею 1101,4 кв.м. третього поверху).
Відповідно до п. 10.1. Договору його укладено строком  на 1 рік –до 29.01.2021.
Відповідно до  пункту  10.6. Договору  його дія  припиняється внаслідок закінчення строку, на який його укладено.
Пунктом  10.4. Договору передбачено, що  у разі відсутності заяви однієї зі сторін  про припинення  цього Договору або зміну  його умов  після закінчення строку його дії протягом  одного місяця цей Договір  вважається  продовженим  на той самий строк  і  на тих самих умовах, які були передбачені  цим Договором.
Заявою від 05.02.2021 року №17-03-02-01065 (т. 1 а.с.23-24) позивач повідомив відповідача  про те, що 29.01.2021 року (включно) закінчився строк  дії Договору оренди №0181Х/2020 та про відсутність наміру продовжувати зазначений  Договір на новий строк, у зв`язку з чим вимагав повернути Майно та попередив, що у разі невиконання відповідачем, обов`язку щодо повернення майна, Регіональне відділення звернеться до суду з позовом про повернення майна із оренди.
Про факт вручення заяви №17-03-02-01065 свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення Акціонерного товариства “Укрпошта” №6105715866232, відповідно до якого орендарем було отримано заяву Регіонального відділення 09.02.2021 року (а.с.25) та відповідач  зазначену обставину не заперечує.
Пунктом 10.9 Договору оренди передбачено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором.Майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами  акта приймання-передавання про повернення Майна. 
Згідно з пунктом 10.10. Договору оренди, обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендаря.
Відповідно до п.10.11 Договору (а.с.18) та  ч.2 ст.785 Цивільного кодексу України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі (орендованого майна), наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі (майна) за весь час прострочення.
Зважаючи на закінчення строку дії Договору 29.01.2021, відсутність факту його продовження  через надсилання орендодавцем орендареві у встановлений строк  заяви про відсутність наміру  продовження дії  Договору, посилаючись на виникнення  у зв`язку з цим у відповідача  обов`язку з повернення балансоутримувачу за актом приймання-передачі переданого в оренду за Договором  майна  протягом  3-х днів після закінчення строку дії Договору, невиконання вказаного обов`язку, позивач   звернувся з позовом  у даній справі, предметом  якого є вимоги про  стягнення з відповідача 63258,00 грн. неустойки за прострочення обов`язку з повернення майна після закінчення строку дїї договору на підставі п.10.11 Договору та  ч. 2 статті  785 Цивільного кодексу України та зобов`язання останнього повернути вказане Майно.
Відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на те, що Договір оренди діє до закінчення карантину в Україні + 1 місяць в силу положень  Закону України “Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”, оскільки:
       -  відповідач  згідно з його  статутом відноситься  до громадських організацій   у сфері  культури та мистецтва, господарська діяльність якого передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів, а саме: проведення виставок, розміщення  художніх творів мистецтва, інсталяцій та інше, в той час як у зв`язку із встановленням  пп. 8  п. 2,   Постанови Кабінету Міністрів України «Про забопігання поширенню на території  України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» від  11.03.2020 № 211, пп. 5 п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12. 2020 р. №   1236 заборони на період  дії карантину  роботи  закладів культури, діяльність яких  передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів, та приймання відвідувачів закладів укультури та мистецтва  і проведення культурних масових заходів, він зупинив господарську діяльність;
- відповідно до підпункту 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону пункт 2 розділу II “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” доповнено підпунктом 5 такого змісту:
“ 5) для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки дії договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються у цей період, продовжуються на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його/їх закінчення.
    Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи, колегія суддів погоджується  з висновком господарського суду першої інстанції про задоволення  позову, зважаючи на наступні мотиви.
     Відповідно до статті  173 Господарського кодексу України господарським  визнається  зобов`язання,  що  виникає  між суб`єктом  господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав,  передбачених  цим  Кодексом,  в силу  якого  один  суб`єкт  (зобов`язана  сторона,  у  тому  числі боржник)  зобов`язаний  вчинити  певну   дію   господарського чи управлінсько-господарського  характеру  на користь іншого суб`єкта (виконати  роботу,  передати майно,   сплатити гроші,   надати інформацію тощо),  або утриматися від певних дій,  а інший суб`єкт (управнена сторона,  у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
    Основними видами  господарських зобов`язань   є майново-господарськізобов`язання  таорганізаційно-господарські зобов`язання.
  Згідно зі статтею 175 Господарського кодексу України майново-господарськими     визнаються цивільно-правові зобов`язання,  що виникають між учасниками господарських відносин при  здійсненні господарської діяльності,  в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на  користь  другої сторони  або  утриматися  від певної дії,  а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
      Майнові зобов`язання,   які    виникають    між    учасниками господарських відносин,  регулюються  Цивільним  кодексом  України  з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
 Статею 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 Зобов`язання виникають з підстав, встановлених   статтею 11   цього Кодексу.
Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
       Статтею 174 Господарського кодексу України серед підстав виникнення господарських зобов`язань передбачено господарські договори.
Відповідно до ч. 2     ст. 11 Цивільного кодексуУкраїни     підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 Відповідно  до статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
 У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).
    Згідно зі статтею 759 Цивільного кодексу  України,  за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
      Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).
     03.10.2019 Верховною Радою України було прийнято Закон України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ. 
         В зазначеному Законі в розділі "Прикінцеві та перехідні положення" було передбачено, що він набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, та вводиться в дію з 1 лютого 2020 року (за виключенням окремих зазначених норм). 
         Водночас, пунктом 5 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" було визнано таким, що втратив чинність, Закон України "Про оренду державного та комунального майна" від 10.04.1992 № 2269-XII (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 30, ст. 416 із наступними змінами) з дня введення в дію цього Закону. 
В такий спосіб, враховуючи опублікування тексту Закону від 03.10.2019 №157-ІХ               в офіційному виданні "Голос України" 26.12.2019, останній набрав чинності 27.12.2019 і, відповідно до наведених вище приписів, введений в дію з 01.02.2020, а, отже, з цієї дати підлягають застосуванню його приписи (за виключенням норм зазначених в розділі "Прикінцеві та перехідні положення").
При цьому, за загальним правилом, якщо прийнятим нормативним актом порівняно з попереднім змінюється правове регулювання відносин в тій чи іншій сфері, то нові норми застосовуються з дати набрання ними чинності, якщо інше не визначено в самому нормативному акті.
В контексті зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що в пункті 2 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" передбачено, що договори оренди державного або комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, продовжуються в порядку, передбаченому законодавством, яке діяло до дати набрання чинності цим Законом, до дати, яка наступить раніше: набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України чи рішенням представницького органу місцевого самоврядування (щодо договорів оренди комунального майна, розташованого в межах відповідної територіальної громади), передбаченим абзацом п`ятим частини другої  статті 18 цього Закону,  або 1 липня 2020 року.
Після настання однієї з дат, яка відповідно до цього пункту наступить раніше, але у будь-якому випадку не раніше дня введення в дію цього Закону, договори оренди продовжуються в порядку, визначеному цим Законом.
Договори оренди державного та комунального майна, укладені до набрання чинності цим Законом, зберігають свою чинність та продовжують діяти до моменту закінчення строку, на який вони були укладені.
Таким чином, законодавець передбачив умови та порядок продовження дії договорів, які були укладені відповідно до приписів            Закону від 10.04.1992 № 2269-XII.
Разом з тим,    інші дії, пов`язані з виконанням існуючих договорів, а також орендою державного та комунального майна    з 01.02.2020 регулюються    Законом України "Про оренду державного та комунального майна" №157-ІХ від 03.10.2019.
        Правова позиція з цього питання викладена в постанові Верховного Суду у справі № 914/785/20 від 06.07.2021, у справі       №907/720/20 від 06.10.2021.
Спірний Договір оренди укладений 30.01.2020 року, тобто до введення 01.02.2020 в дію Закону України “Про оренду державного та комунального майна” №157-IX від 03.10.2019 , а тому цей Договір після набрання чиності  цим Законом продовжив діяти до закінчення строку, на який його було укладено.Проте спірні правовідносини щодо виконання  орендарем обов`язку з повернення орендованого майна після закінчення  29.01.2021 строку дії Договору мали місце під час набрання чинності вказаним Законом,  у зв`язку з чим його положення підлягають застосуванню до цих відносин. 
     Відповідно до статті  24 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та ч. 2 статті 291 Господарського кодексу України, закінчення строку договору оренди, на який його було укладено,  є підставою для його припинення.
     Вказані положення кореспондуються з п.10.6 Договору оренди, відповідно до якого чинність Договору припиняється внаслідок закінчення строку, на який його було укладено.   
      Як зазначено вище, пунктом  10.4. Договору передбачено, що  у разі відсутності заяви однієї зі сторін  про припинення  цього Договору або зміну  його умов  після закінченняч строку його дії протягом  одного місяця цей Договір  вважається  продовженим  на той самий строк  і  на тих самих умовах, які були передбачені  цим Договором.
        Правові наслідки продовження користування майном після закінчення строку договору оренди також передбачені у    статті 764 ЦК України, якою визначено, що якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.
        Аналогічні за змістом положення містить частина четверта   статті 284 Господарського кодексу України, відповідно до якої строк договору оренди визначається за погодженням сторін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення строку дії договору він вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.
Заявою від 05.02.2021 року №17-03-02-01065 (т. 1 а.с.23-24) позивач повідомив відповідача  про те, що 29.01.2021 року (включно) закінчився строк  дії Договору оренди №0181Х/2020 та про відсутність наміру продовжувати зазначений  Договір на новий строк, у зв`язку з чим вимагав повернути орендоване майно та попередив, що у разі невиконання відповідачем обов`язку щодо повернення майна, Регіональне відділення звернеться до суду з позовом про повернення майна із оренди.
Отже,  орендодавець за Договором оренди у встановлений  Договором та законом місячний строк  після  закінчення строку Договору повідомив відповідача  про відсутність наміру продовжити договір, що свідчить про відсутність факту  продовження  Договору після закінчення його строку, а тому цей Договір припинився  29.01.2021 у зв`язку із закінченням строку, на який його обуло укладено.
     Частиною 4 статті 291 Господарського кодексу України передбачено, що правові наслідки припинення договору оренди визначаються положеннями      Цивільного кодексу України       щодо регулювання договору найму.
        Частиною першою        статті 785 Цивільного кодексу України        передбачено, що в разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до статті 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором   оренди. 
Як зазначено вище, в пункті 10.9. Договору оренди передбачено, що у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку визначеному договором.Майно вважається повернутим Балансоутримувачу з моменту підписання сторонами  акта приймання-передачі про повернення Майна. 
Згідно з пунктом 10.10. Договору оренди, обов`язок щодо складання акта приймання-передавання покладається на Орендаря.
Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення   Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Згідно з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України, , зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
       Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то вонопідлягаєвиконанню у цей строк (термін).
Таким чином, за чинним законодавством та умовами Договору оренди, правовим наслідком закінчення строку дї договору оренди є виникнення в орендаря (відповідача  у справі) обов`язку повернути передано в оренду за Договором майно за актом  приймання-передачі Балансоутримувачу (3-й особі у справі) протягом 3-х днів  з дня припинення Договору.
Зважаючи на закінчення строку дії Договору 29.01.2021, відсутність його продовження  через надсилання орендодавцем орендареві у встановлений п. 10.4 Договору місячний строк  заяви про відсутність наміру  продовження дії  Договору, у відповідача виник обов`язок з повернення балансоутримувачу за актом приймання-передачі переданого в оренду за Договором  майна  протягом  3-х днів після закінчення строку дії Договору- до отримання  повідомлення орендодавця .                                          
Відповідач орендоване майно не повернув, дій щодо виконання  вказаного обов`язку, який передбачає звільнення орендованих приміщень,  складання ним акту-приймання-передачі та надання його на підписання  Балансоутримувачу, не вчинив, що ним не заперечується.
       За змістом    статей 610- 612 Цивільного кодексу України     невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
           Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами        статті 610 Цивільного кодексу України        та        статті 216 Господарського кодексу України.
            У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої        статті 611 Цивільного кодексу України).
Відповідно до п.10.11 Договору (а.с.18) та  ч.2 ст.785 Цивільного кодексу  України, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі (орендованого майна), наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі (майна) за весь час прострочення  повернення спірного державного індивідуально визначеного майна Балансоутримувачу.
         Зважаючи на наведені обставини припинення  Договору оренди 29.01.2021 у зв`язку із закінченням строку, на який його було укладено, та невиконання відповідачем обов`язку з повернення  переданого  в оренду за цим Договором майна - нежитлових приміщень  загальною площею 4131,8 кв.м. інженерного корпусу літ.“А-3” (реєстровий номер 00190443.1.АААДКЖ693), розташованого за адресою: м.Харків, вул.Весніна,12, Балансоутримувачу - Державному підприємству “Український державний науково-дослідний вуглехімічний інститут” (УХІН) шляхом підписання акту приймання-передачі, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача виконати  зазначений обов`язок та стягнення з відповідача 63258,00 грн. неустойки за прострочення обов`язку з повернення майна після закінчення строку дїї договору від 30.01.2020 №0181Х/2020 за період прострочення з 13.02.2021  по 31.03.2021.
      При цьому колегія судів зазначає, що  неправильне посилання суду  в обгрунтування позову на  лист -роз`яснення Фонду державного майна України щодо Закону України від 04 грудня 2020 року № 1071-IX, який  не є нормативно-правовим актом, а тому носить рекомендаційний характер,  не спростовує висновку суду   про задоволення позову, оскільки наявні  інші підстави для задоволення позову, які наведено вище та з яких також виходив  суд першої інстанції, а саме:припинення  Договору оренди у зв`язку із закінченням  строку, на який  його було укладено;  виникнення  у відповідача  у зв`язку з цим  обов`язку з повернення  орендованого майна Балансоутримувачу у встановлений строк, невиконання цього обов`язку та встановлення  Договором  та ч. 2 статті  785 ЦК України правових наслідків цього у вигляді сплати орендарем неустойки в розмірі подвійної орендної плати за час прострочення. 
Колегія суддів відхиляє  доводи апеляційної скарги щодо ненадання  судом першої інстанції належної оцінки обставинам, які відповідно до закону  є підставою для продовження  строку спірного Договору на період дії карантину, введеного на території країни  Постановою Кабінету Міністрів України «Про азбопігання поширенню на території  України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2». 
Так, 10.12.2020 року набрав чинності Закон України від 04.12.2020 року №1071-IX “Про соціальну підтримку застрахованих осіб та суб`єктів господарювання на період здійснення обмежувальних протиепідемічних заходів, запроваджених з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (далі – Закон).
Відповідно до підпункту 6 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону пункт 2 розділу II “Прикінцеві положення” Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)” доповнено підпунктами 5 та 6 такого змісту:
“ 5) для суб`єктів господарювання, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), строки дії договорів оренди державного та комунального майна, які закінчуються у цей період, продовжуються на період карантину та обмежувальних заходів, а також протягом одного місяця з дня його/їх закінчення;
6) суб`єктам господарювання, діяльність яких була заборонена у цей період, не нараховується та ними не сплачується орендна плата за договорами оренди державного або комунального майна.”.
Отже, підпунктом 5 передбачена можливість орендарів, діяльність яких була заборонена/обмежена на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, продовжувати договір оренди на період дії карантину (обмежувальних заходів) та ще на один місяць після його/їх закінчення.
За змістом наведених норм, умовами для продовження  договору оренди на період дії карантину  і обмежувальних протиепідемічних заходів та  протягом одного місяця з дня його/їх закінчення є: 
- закінчення  строку дії договору  у період дії карантину
       - на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)діяльність суб`єктів господарювання  була заборонена/обмежена.
        Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території  України гострої респіраторної хвороби COVID 19, спричиненої коронавірусом SARS-COV-2» від  11.03.2020 № 211( в редакції , яка діяла  на час дії спірного Договору оренди) установлено  з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України карантин.        
      Підпунктом пп. 8  п. 2 цієї постанови в редакції згідно зі змінами від 04.04.2020 ,  серед обмежувальних заходів  на період дії карантину встановлено заборону   роботи суб`єктів господарювання, яка передбачає приймання відвідувачів, зокрема закладів громадського харчування (ресторанів, кафе тощо), торговельно-розважальних центрів, інших закладів розважальної діяльності, фітнес-центрів, закладів культури, торговельного і побутового обслуговування населення.
       Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2020  № 1236«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі — COVID-19), з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території України карантин, продовживши    дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 23, ст. 896, № 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. № 392 “Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 43, ст. 1394, № 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. № 641 “Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2” (Офіційний вісник України, 2020 р., № 63, ст. 2029).
         Пунктом 2 цієї постанови на території України на період дії карантину запроваджено  низку обмежувальних протиепідемічних заходів.
        Підпунктом 5 п. 3 вказаної  постанови додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 2 цієї постанови, в період з 00 годин 00 хвилин 8 січня 2021 р. до 00 годин 00 хвилин 25 січня 2021 р. на території України заборонено :приймання відвідувачів закладів культури і проведення культурних масових заходів, крім роботи історико-культурних заповідників, суб`єктів господарювання, пов`язаної з виробництвом аудіовізуальних творів, зокрема здійснення кіно- та відеозйомки, за умови обмеження доступу до місця зйомки (знімального майданчика) сторонніх осіб та використання персоналом (крім акторів під час знімального процесу), залученим до виробництва аудіовізуального твору, засобів індивідуального захисту, зокрема респіраторів або захисних масок, що закривають ніс та рот, у тому числі виготовлених самостійно. Діяльність суб`єктів господарювання, пов`язана з виробництвом аудіовізуальних творів, не є масовим заходом.
Як зазначено вище, строк дії спірного Договору закінчився  29.01.2021 , тобто  у період дії карантину.
Проте відповідач не довів, що на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, його діяльність у спірних приміщеннях була заборонена/обмежена.
Зокрема, відповідач,  посилаючись на те, що внаслідок  запровадження під час дії Договору оренди  вищенаведених обмежувальних протиепідемічних заходів, які  полягали у встановленні на період  дії карантину заборони  роботи  закладів культури, діяльність яких  передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів,   та заборони приймання відвідувачів закладів  культури та мистецтва  і проведення культурних масових заходів, він  як громадська  організація, яка за  своєю статутною діяльністю  відноситься  до сфері  культури та мистецтва, господарська діяльність якого передбачає  обов`язкове  залучення відвідувачів,  змушений був зупинити свою господарську діяльність в орендованому приміщенні, не надав жодних доказів на підтвердження  своєї статутної діяльності як закладу культури та мистецтва,зокрема статуту чи інформації з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємці та громадських формувань. 
       Судом апеляційної інстанції здійснено безкоштовний  запит до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємці та громадських формувань щодо детальної інформації стосовно відповідача.  
В отриманій судом детальній  інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських про юридичну особу-відповідача зазначено, що основним видом діяльності Громадської організації “Культура та мистецтво Слобожанщини” є: “ 94.99 Діяльність інших громадських організацій, н. в. і. у. (основний)”.Зазначена інформація  не містить  відомостей  щодо діяльності відповідача   у сфері культури та мистецтва.
Крім цього,  в пункті  1.2. Договору метою передачі  майна в оренду, окрім розміщення  музею та бібліотеки в  приміщеннях другого та третього поверхів, зазначено   також розміщення архіву  у приміщеннях підвалу та розміщення громадської організації в приміщеннях першого поверху.За відсутності відомостей  щодо статутної діяльності відповідача як закладу культури та мистецтва, передання йому  за спірним Договором  частини приміщень  для його розміщення як громадської організації  та розміщення архіву, не вбачається  пов`язаність зазначеної мети оренди з діяльністю  у сфері  мистецтва та культури.
Звільнення  відповідача від орендної плати  Наказом Регіонального відділення  Фонду державного майна  України по Харківській , Донецькій та Луганській  областях від 29.07.2020  № 015 22 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 211 “Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2”та постанови Кабінету Міністрів України від 15.07.2020 № 611 «деякі питання сплати орендної плати за державне майно під час дії карантину» не свідчить про те, що  на період встановлення карантину або обмежувальних заходів, його діяльність  була заборонена/обмежена.
Крім того, посилаючись на те, що  у зв`язку  із введеними заборонами та обмеженнями відповідач  був змушений  зупинити свою діяльність  в орендованих за спірним  договором приміщеннях, відповідач не надав  жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, як і доказів того, що  він не допускав нецільового  використання  цих приміщень.
Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо відсутності у позивача права вимоги за спірним Договором, в обґрунтування  яких відповідач  посилається  на те, що суд першої інстанції ухвалою від 15.06.2021  безпідставно здійснив зміну позивача з Регіонального відділення  Фонду державного майна України  по Харківській, Донецькій та Луганській областях, який  є єдиним орендодавцем за спірним  договором оренди,  на Регіональне  відділення  Фонду  державного  майна України по Харківській області за відсутністю  будь-яких змін до спірного Договору щодо орендодавця та розподільчого балансу, який повинен бути складений відповідно до положень статті 109 ЦК України.
Відповідно до статті  52 Господарського процесуального кодексу  України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.
Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.
Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.
       Як  зазначено вище, ухвалою господарського суду Харківської області від 15.06.2021 у справі № 922/1819/21 замінено позивача у справі №922/1819/21 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (код ЄДРПОУ 43023403) його правонаступником - Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області (код ЄДРПОУ 44223324).
Частиною 1 статті  255 Господарського процесуального кодексу України визначено перелік ухвал , які можуть бути оскаржені  в апеляційному порядку окремо від рішення суду, серед яких пунктом  26 передбачено ухвалу про заміну сторони  у справі(процесуальне правонаступництво) .
Частиною 3 цієї статті передбачено, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються  до апеляційної скарги на рішення суду.
 Разом  з цим, ухвала господарського суду Харківської області від 15.06.2021 у справі № 922/1819/21, якою замінено позивача у справі №922/1819/21 - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях (код ЄДРПОУ 43023403) його правонаступником - Регіональним відділення Фонду державного майна України по Харківській області не оскаржена , а тому є такою, що набрала законної сили. 
Відповідно до п.10.5 Договору (а.с.17) реорганізація Орендодавця або перехід права власності на орендоване майно третім особам не є підставою для зміни або припинення чинності цього договору, і він зберігає свою чинність для нового власника майна (його правонаступника).
До того ж, як правомірно зазначив  суд першої інстанції, правонаступництво  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області стосовно Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях стосовно спірного майна, яке знаходиться на території Харківської області та передано за актом приймання-передачі справ   підтверджується усталеною судовою практикою щодо заміни Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях його правонаступником Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Харківській області у справах, де відповідне спірне майно знаходиться на території Харківській області,ухвали  Східного апеляційного господарського суду про процесуальне правонаступництво,  які набрали законної сили, зокрема  у справах №№ 922/3735/20, 922/4248/20, 922/3947/20  . 
За таких обставин, господарський суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні   правомірно зазначив, що  Регіональне відділення Фонду державного майна України по Харківській області є правонаступником орендодавця   у спірних правовідносинах-Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській, Донецькій та Луганській областях, права та обов`язки якого, а також спірне майно, яке знаходиться на території Харківській області, перейшло до  Регіонального відділення Фонду державного майна України по Харківській області. 
       Зважаючи на наведене, оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін як прийняте  з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а апеляційна скарга-без задоволення.  
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.
Керуючись статтями 129, статтею 269, пунктом 1  статті 275, статтею 276, статтями 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Громадської організації "Культура та мистецтво Слобожанщини" залишити без задоволення.
Рішення   господарського суду Харківської області від 08.09.2021 р. у справі № 922/1819/21 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.Порядок і строк її оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 21.12.21 

Головуючий суддя                                                                    І.В. Тарасова

Суддя                                                                                           О.А. Пуль  

Суддя                                                                                           О.В. Шевель