ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9227/21 Справа № 203/595/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач  Н. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2021 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
               головуючого - судді Деркач Н.М.,
               суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,
               при секретарі Усик А.Д.,

       розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк “ПриватБанк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - 

В С Т А Н О В И В: 
       У лютому 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості за кредитним договором.
       В обґрунтування позову банк зазначив, що відповідно до підписаної 25.06.2008 року заяви № б/н, ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, відповідач станом на 19.01.2021 року має заборгованість у загальному розмірі 37648,49 грн, яка складається з: 31838,09 грн – заборгованість за тілом кредиту; 5810,40 грн – заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути з відповідача на свою користь. 
       Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року позов АТ КБ «ПриватБанк» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості, задоволено частково.  
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту станом на 19.01.2021 року, відповідно до кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 25.06.2008 року у розмірі 31838,09 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.
       Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1919,66 грн.
       Не погодившись з вказаним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення позовних вимог. 
       Враховуючи вимоги апеляційної скарги, предметом перегляду у суді апеляційної інстанції є рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом. 
        ОСОБА_1  своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” не скористалась.
       Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
               Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 
       Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
       Зазначеним вимогам судове рішення у даній справі відповідає не в повному обсязі.
       Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Розглядаючи позов суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.
       Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог банку про стягнення з відповідачки заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що в заяві позичальника від 25.06.2008 року процентна ставка не зазначена. 
       Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.
       Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
       За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
       Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
       У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
       Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
       Судом апеляційної інстанції встановлено, що 25.06.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником, якого є АТ КБ «Приват Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна» 1200,00 грн. зі сплатою відсотків на суму залишку заборгованості у розмірі 1,9 % на місяць, шляхом підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.39-40). 
       Згідно з наданим розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 25.06.2008 року станом на 19.01.2021 року становить, зокрема: заборгованості за нарахованими відсотками – 1775,42 грн, заборгованість за простроченими відсотками – 4034,98грн (а.с.8-36).
       У справі що розглядається, позивач просив стягнути з відповідачки 5 810,40 грн. відсотків за користування кредитом, нарахованих у відповідності до умов Заяви, підписаної позичальником  ОСОБА_1 . 
       Як встановлено судом, заява позичальника дійсно містить умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами, розмір яких становить 22,8% на рік (1,9 % на місяць).
       Згідно з частиною третьою статті 1056-1 ЦК України фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.
       Колегія суддів зауважує, що порядок застосування змінюваної процентної ставки визначений ч. 4-6 ст. 1056-1 ЦК України.
       Зокрема, договором має бути врегульовано періодичність збільшення процентної ставки, умови і порядок такого збільшення, порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу, максимальний розмір збільшення процентної ставки. Повідомлення про збільшення відбувається письмово, не пізніше ніж за 15 днів до дати збільшення.
       Як вбачається, позивачем не було дотримано вказаних вимог закону при укладанні договору з відповідачкою, а тому не можна вважати, що сторонами було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, збільшувати процентну ставку.
       Як зазначено в правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.
       Такої ж позиції притримується Верховний Суд: Постанова від 28 березня 2018 року у справі № 389/3409/16-ц. 
       Однак, як вбачається з наданого Банком розрахунку (а.с. 8-36), з 15.01.2013 року Банк в односторонньому порядку збільшив розмір процентної ставки до 30 % річних, при цьому матеріали цивільної справи не містять доказів про вручення відповідачеві під розписку повідомлення про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку, а тому такі збільшення є незаконними, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків за період з 15.01.2013 року необхідно відмовити. 
       Між тим, як вбачається з даного розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2012 року (останній день застосування Банком процентної ставки в межах обумовленого у Заяві позичальника розміру) заборгованість за відсотками з накопичувальним підсумком становила 35,18 грн.
       Таким чином, з урахуванням наведеного, вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягають частковому задоволенню: з відповідачки слід стягнути на користь Банку відсотки за користування кредитними коштами за період з 25.06.2008 року по 31.12.2012 року у розмірі 35,18 грн.
       Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
       Суд першої інстанції крім порушень норм матеріального права, не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, зробив висновки, які не відповідають обставинам справи.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ КБ “Приватбанк” задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками скасувати, з ухваленням нового в цій частині про часткове задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками, стягнувши з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами за період з 25.06.2008 року по 31.12.2012 року у розмірі 35,18 грн., а в решті у задоволенні вимог банку в цій частині відмовити.
       Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
       Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового в цій частині, слід змінити розподіл судових витрат.
       Позивач при зверненні до суду першої інстанції сплатив 2 270 грн. судового збору за подання позову, з урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 84,66% вимог від заявлених: 31 873 грн. 27 коп.(розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100/ 37 648,49 грн. (розмір заявлених вимог) = 84,66 %. Тому, відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 84,66 % понесених ними судових витрат в суді першої інстанції, що становить 2 270 грн.(розмір понесених судових витрат) х 84,66 % = 1 921,78 грн. 
       Крім того, за подачу апеляційної скарги банк сплатив 3 405 грн. судового збору, з урахуванням принципу пропорційності, до задоволення підлягає 0,61% вимог від заявлених: 35 грн. 18 коп.(розмір вимог що підлягають до задоволення), х 100/ 5 810,40 грн. (розмір заявлених вимог в апеляційній скарзі) = 0,61 %. Тому, відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 0,61 % понесених ними судових витрат в суді апеляційної інстанції, що становить 3 405,00 грн.(розмір понесених судових витрат) х 0,61 % = 20,77 грн.
       Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню усього 1 942,55 грн. судового збору.          
       Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

       Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.
       Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2021 року скасувати в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками та в частині розподілу судових витрат, з ухваленням нового в цій частині про часткове задоволення позовних вимог банку про стягнення заборгованості за відсотками.
       Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за відсотками, відповідно до кредитного договору про надання банківських послуг № б/н від 25.06.2008 року у розмірі 35,18 грн. (тридцять п`ять гривень 18 коп.). 
       У задоволенні решти позовних вимог банку в частині стягненні заборгованості за відсотками — відмовити.
       Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (місцезнаходження: 01001, місто Київ, вулиця Грушевського, 1Д, код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору у судах першої та апеляційної інстанції у сумі 1 942,55 грн.
       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

       Судді:                                                                                Н.М. Деркач

                                                                                       М.М. Пищида

                                                                                       І.Ю. Ткаченко