ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2021 року	Львів	Справа № 380/12087/20 пров. № А/857/15528/21 № А/857/18777/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,
суддів – Носа С. П., Онишкевича Т. В.,
за участю секретаря судового засідання – Смолинця А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2021 року, ухвалене головуючим суддею Костецьким Н. В. о 12:57 год у м. Львові, та апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року, постановлену головуючим суддею Костецьким Н. В. о 14:53 год у м. Львові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним і скасування наказу, поновлення на посаді, зобов`язання вчинити дії,

                                                          ВСТАНОВИВ:

18.12.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання умов контракту, наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.11.2020 № 414 в частині припинення чинності контракту 30.11.2020;
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 при виключенні його 28.11.2020 згідно з наказом № 280 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення в незабезпеченні в цей день грошовим забезпеченням, компенсацією за речове забезпечення та компенсацією за піднайом житла;
визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) підписаний тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини підполковником Р. Забавою від 28.11.2020 №280 про виключення лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення, 28.11.2020 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення та компенсацій і виплат за період служби;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 поновити з 28.11.2020 ОСОБА_1 лейтенанта військової служби за контрактом на посаді заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 в списках особового складу частини та всіх видів забезпечення;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 видати новий наказ про виключення ОСОБА_1 лейтенанта військової служби за контрактом заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини, зняття з усіх видів забезпечення та компенсації та виплат за період служби, в якому вказати календарну вислугу років, пільгову вислугу років, присвоєння чергового військового звання компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки. 
визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо ненадання вихідних днів та компенсації лейтенанту військової служби за контрактом ОСОБА_1 , заступнику командира роти з морально -психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення, за несення служби у відрядженні з 07.05.2020 по 14.09.2020 в польових умовах, з яких з 28.06.2020 по 11.09.2020 в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні;
зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , лейтенанту військової служби за контрактом заступнику командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення, грошову компенсацію за несення служби у відрядженні з 07.05.2020 по 14.09.2020 року в польових умовах, з 28.06.2020 по 11.09.2020 в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні, або нарахувати та надати йому вихідні дні при поновленні на посаді.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 19.08.2021 адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 в невиконанні умов контракту та наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ від 11.11.2021 № 414 в частині припинення чинності контракту ОСОБА_1 з 30.11.2020; визнано протиправним та скасувати пункт 18 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280; зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 видати наказ про виключення ОСОБА_1 - лейтенанта військової служби за контрактом заступника команди роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
28.08.2021 ОСОБА_1 подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення щодо позовної вимоги про зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 поновити його з 28.11.2020 в списках особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.10.2021 у задоволенні заяви позивача про ухвалення додаткового рішення відмовлено з покликанням на те, що рішенням суду від 19.08.2020 вирішено усі позовні вимоги ОСОБА_1 .
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, сторони подали апеляційні скарги.
Позивач, покликаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та в цій частині задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. Натомість, судом першої інстанції встановлено факт його незаконного звільнення з військової служби, однак, не поновлено на посаді. Зазначає, що відносини щодо проходження військової служби врегульовані як загальним законодавством про працю України, так і спеціальним законодавством, а тому компенсації підлягають невикористані додаткові відпустки за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні.
Військова частина НОМЕР_1 просить скасувати рішення суду в частині скасування пункту 18 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 та зміни дати виключення позивача зі списків особового складу та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що позивачем було подано 19.09.2020 рапорт про звільнення та направлення його на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також 27.11.2020 подано рапорт про здачу справ та посади. Тобто, він здійснив усі передбачені законодавством дії для оформлення процедури звільнення з військової служби і відповідно надав свою згоду на виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 . Зазначає, що станом на час розгляду справи судом першої інстанції з позивачем було проведено повний розрахунок. Більше того, позивач не звертався із рапортами про непроведення з ним розрахунків чи щодо інших порушень його прав.
Крім цього, не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, у якій з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду та направити справу у відповідній частині позовних вимог для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому її заперечує, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, просить залишити його без змін.
Також відповідач подав відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу суду першої інстанції, однак, така подана з пропуском встановленого судом строку, а тому не підлягає врахуванню при вирішенні справи.
Під час апеляційного розгляду представник позивача підтримав апеляційні скарги позивача та просив їх задовольнити, покликаючись на викладені в них доводи.
Представник відповідача в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу відповідача та просив її задовольнити. Разом з тим, заперечив проти вимог апеляційних скарг позивача, покликаючись на те, що оскаржуване рішення у відповідній частині і ухвала прийняті з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в їх задоволенні.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.09.2017 між Міністерством оборони України та громадянином України ОСОБА_1 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки. Контракт набирає чинності з дня присвоєння первинного військового звання офіцерського складу молодший лейтенант.
Наказом Міністра оборони України від 30.11.2017 № 868 позивачу присвоєно військове звання молодший лейтенант.
Відповідно до витягу із послужного списку ОСОБА_1 відповідно до статей 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки з 30.11.2017.
14.09.2020 ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_1 із рапортом щодо надання часу для відпочинку за виконання обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні за час перебування в зоні ООС.
Листом від 23.10.2020 Військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про те, що документи про у безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, до Військової частини НОМЕР_1 на даний час не надходили.
Крім цього, 19.09.2020 ОСОБА_1 подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорт про звільнення з військової служби.
Відповідно до телеграми кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України Міністерства оборони України від 16.11.2020 доведено Військову частину НОМЕР_1 до відома витяги із наказів командувача Сухопутних військ Збройних Сил України, зокрема, щодо ОСОБА_1 , вказано, що чинність контракту припиняється 30.11.2020.
Згідно з рапортом лейтенанта ОСОБА_1 від 27.11.2020, поданого до Військової частини НОМЕР_1 , справи та посаду заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення здав.
Пунктом 18 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 № 280 лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення, звільненого наказом командувача Сухопутних військ від 11.11.2020 № 414 у запас за пунктом «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вирішено вважати таким, що 28.11.2020 справи та посаду здав, і направлено для зарахування на військовий облік до Галицько-Франківського ОРВК Львівської області; 28.11.2020 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення. Крім цього, вказаним наказом вирішено виплатити позивачу щомісячну премію за особливий внесок у загальні результати служби в розмірі 57 %, посадовий оклад, надбавку за особливості проходження військової служби в розмірі 65% посадового окладу за період з 01.11.2020 по 28.11.2020, а також компенсацію за неотримане речове майно в розмірі 13569,97 грн.
Листом від 10.12.2020 Військова частина НОМЕР_1 повідомила ОСОБА_1 про те, що грошове забезпечення за листопад 2020 року, індексація, матеріальна допомога, винагорода за безпосередню участь в ООС виплачені 04.12.2020. Грошова компенсація за піднайом житла виплачується у наступному місяці, який іде за місяцем, за який здійснюється компенсація, а тому зазначені кошти будуть виплачені у грудні 2020 року, подано заявку на замовлення коштів. Також подано заявку на замовлення коштів грошової компенсації вартості за неотримане речове майно. Вимоги наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.11.2020 № 414 було доведено до Військової частини НОМЕР_1 телеграмою Кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивача передчасно виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а тому Військова частина НОМЕР_1 зобов`язана видати наказ про його виключення із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, датою - після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат. Вказано, що для військовослужбовців не передбачено виплату компенсації за невикористані додаткові відпустки за виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XI (далі - Закон № 2232-XI) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною першою статті 2 Закону №2232-XII обумовлено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно із частиною шостою статті 2 Закону №2232-XII до видів військової служби належить, серед іншого, військова служба за контрактом.
Відповідно до частини першої статті 4 Закону №2232-XII Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Частиною першою статті 19 Закону №2232-XII передбачено, що військовослужбовці, які проходять кадрову або строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, громадяни призовного віку, які мають вищу, професійно-технічну, повну або базову загальну середню освіту і не проходили строкової військової служби, військовозобов`язані, а також жінки, які не перебувають на військовому обліку, укладають контракт про проходження військової служби за контрактом з додержанням умов, передбачених статтею 20 цього Закону.
Згідно з частиною третьою статті 24 Закону № 2232-XI закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.
Згідно з пунктом «а» частини п`ятої статті 26 Закону № 2232-XI контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-XI звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України затверджене Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (далі – Положення № 1153/2008) та визначає порядок проходження громадянами України (військової служби у Збройних Силах України) та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі. 
Відповідно до пункту 242 Положення № 1153/2008 після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.
Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що військова служба за контрактом є одним із способів комплектування Збройних Сил України військовослужбовцями і обов`язковою ознакою цього способу є добровільність такої служби, що полягає у вираженні особою свого наміру проходити чи продовжувати службу шляхом відповідного повідомлення командування про свої наміри (у вигляді рапорту). При цьому, виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе виключно за умови здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. 
Як встановлено з матеріалів справи, 19.09.2020 ОСОБА_1 подав до Військової частини НОМЕР_1 рапорт щодо звільнення з військової служби, а 27.11.2020 здав справи та посаду.
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020           № 280 лейтенанта ОСОБА_1 , заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення роти матеріального забезпечення з 28.11.2020 виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення.
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що сторонами не заперечується, що станом на 28.11.2020 з позивачем не проведено повного розрахунку, оскільки грошове забезпечення за листопад 2020 року, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, винагорода за безпосередню участь в ООС виплачені 04.12.2020; компенсація за неотримане речове майно при звільненні, грошова компенсація за піднайом житла виплачені 30.12.2020.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 23.04.2020 у справі № 815/4775/17 обов`язок військової частини здійснити повний розрахунок у момент виключення військовослужбовця зі списків особового складу відповідає праву такого військовослужбовця надати або не надати свою згоду на виключення зі списків особового складу до моменту здійснення з ним повного розрахунку.
Апеляційний суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази надання позивачем згоди на виключення його зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 до проведення усіх необхідних розрахунків.
Таким чином, судом першої інстанції зроблено правильний висновок, що позивача виключено із списків особового складу частини та знято зі всіх видів забезпечення з 28.11.2020, тобто з дати, яка передує проведенню розрахунків з військовослужбовцем без його згоди на виключення зі списків особового складу військової частини.
Більше того, з позивачем 21.09.2017 було укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу строком на три роки з 30.11.2017, а тому термін його чинності закінчувався 30.11.2020.
Відтак, виключення позивача із списків особового складу та всіх видів забезпечення з 28.11.2020 передувало закінченню чинності контракту та проведенню з ним розрахунків.
Враховуючи викладене, а також незгоду позивача продовжувати проходження військової служби, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що з метою ефективного захисту порушеного права позивача слід визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо невиконання умов контракту та наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.11.2021 № 414 в частині припинення чинності контракту ОСОБА_1 з 30.11.2020, а також визнати протиправним та скасувати пункт 18 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 28.11.2020 №280 та зобов`язати відповідача видати наказ про виключення ОСОБА_1 із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення після проведення з ним усіх необхідних розрахунків, з врахуванням здійснених виплат.
Щодо вимоги позивача про визнання протиправними дій відповідача щодо ненадання вихідних днів і ненарахування та невиплати йому грошової компенсації під час виконання службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні, то апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно з частинами 4, 6 статті 10 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» для військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової військової служби, встановлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для військовослужбовців строкової військової служби і курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів та курсантів вищих навчальних закладів, які мають військові навчальні підрозділи, навчальних центрів (частин) - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.
Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всього особового складу, крім військовослужбовців, залучених до виконання службових обов`язків. Ці дні згідно з планами, а також вільний від занять час відводяться для відпочинку, проведення культурно-освітньої роботи, спортивних заходів та ігор. Військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та курсантів (слухачів) вищих військових навчальних закладів, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня. Військовослужбовцям строкової військової служби, курсантам (слухачам) вищих військових навчальних закладів при виконанні обов`язків військової служби у зазначені дні час відпочинку встановлюється відповідним командиром (начальником).
Системний аналіз вказаних приписів законодавства дає суду підстави вважати, що військовослужбовцям, які виконують службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні у межах пункту дислокації військової частини, відповідний час для відпочинку надається командиром (начальником), як правило, протягом наступного тижня, а у випадку виконання ним службових обов`язків у вихідні, святкові та неробочі дні поза пунктами постійної дислокації військової частини, військовослужбовцю надається відповідний час (інший день) для відпочинку, у тому числі з можливістю виїзду до місця проживання сім`ї.
При цьому, наведеними нормами не передбачено виплату військовослужбовцям грошової компенсації за невикористані вихідні, святкові та неробочі дні, у які той чи інший військовослужбовець виконував обов`язки військової служби.
Норми Кодексу законів про працю України на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки  питання оплати праці врегульоване спеціальними нормами, які не передбачають компенсації за виконання військових обов`язків понад встановлений службовий час. Норми Кодексу законів про працю могли б бути застосовані, як субсидіарні, в разі неврегулювання спірного питання спеціальними нормами.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26.09.2019 у справі N 803/1755/16.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за несення служби у відрядженні з 07.05.2020 по 14.09.2020 в польових умовах, з яких з 28.06.2020 по 11.09.2020 в зоні ООС у вихідні, неробочі та святкові дні, або нарахувати чи надати йому вихідні дні при поновленні на посаді.
За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а рішення суду - без змін.
З огляду на результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат судом не змінюється.
Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,-             

                                                      П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від             19 серпня 2021 року та ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 380/12087/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.  

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 30.12.2021