ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 682/132/19
Провадження № 22-ц/4820/264/22

Хмельницький апеляційний суд
у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Гринчука Р.С., Грох Л.М., Костенка А.М.,
секретар судового засідання Дубова М.В.,
з участю апелянтів ОСОБА_1 , представника Славутської міської ради Сукової Т.В.,
представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами Славутської міської ради,  ОСОБА_3 ,  ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року, суддя Зеленська В.І.,за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький до Славутської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав, будівельного паспорта і витребування земельної ділянки, 

встановив:

У січні 2019 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницький звернувся в суд з позовом до Славутської міської ради Хмельницької області, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав, будівельного паспорта і витребування земельної ділянки.
Позов мотивовано тим, що згідно з рішенням Славутської міської ради №305 від 20.10.1994 року, військовій частині НОМЕР_1 , шпиталь, для виробничих потреб були надані у постійне користування три земельні ділянки загальною площею 5,1901 га (3,8181 га, 0,5915 га, 0,7805 га) у військовому містечку АДРЕСА_1 , та видано державний акт. У зв`язку з розформуванням військової частини, а у подальшому і Шепетівської КЕЧ району у 2006 році усе майно та фонди були передані на облік КЕВ міста Хмельницький.
Рішенням Славутської міської ради №18.1-7/2007 від 23.02.2007 року було припинено право постійного користування військової частини земельною ділянкою площею 51901,42 кв.м. по АДРЕСА_2 , і переведено земельну ділянку у запас міської ради. 
Рішенням Славутської міської ради №5.7-18/2008 від 25.04.2008 року визнано таким, що втратив чинність пункт 1 рішення сесії міської ради №18.1-7/2007 від 23.02.2007 року (припинення права користування земельною ділянкою площею 51901,42 кв.м. по АДРЕСА_3 ).
В той же час, рішенням Славутської міської ради №276 від 17.05.2007 року, ОСОБА_3 було надано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, а рішенням №8.2-10/2007 від 25.05.2007 року затверджено проект землеустрою щодо відведення ОСОБА_3 земельної ділянки для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку площею 732 кв.м. за рахунок земель запасу по АДРЕСА_4 , та видано державний акт на право власності на земельну ділянку.
Передана у власність фізичної особи земельна ділянка розташована у межах земель оборони загальною площею 5,1901 га.
17.09.2014 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_3 відчужив земельну ділянку ОСОБА_1 
19.04.2016 року відділ з питань державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Славутської міської ради зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт на підставі виданого ОСОБА_1 будівельного паспорта від 26.11.2014 року.
Після того, як це повідомлення було надано у КЕВ міста Хмельницький, позивач дізнався про порушення свого права на спірну земельну ділянку. 
У зв`язку з наведеним позивач просив визнати недійсними: рішення Славутської міської ради №8.2-10/2007 від 25.05.2007 року; державний акт серії ЯГ №126949 на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0732 га, виданий 20.06.2007 року ОСОБА_3 ; договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:007:0114, площею 0,0732 га, від 17.09.2014 року, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 ; скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку і будівельний паспорт на будівництво житлового будинку, реєстраційний номер 193/14, виданий 26.11.2014 року та витребувати у ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий №6810600000:02:007:0114.
Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницьої області від 30.09.2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсними: рішення Славутської міської ради №8.2-10/2007 від 25.05.2007 року в частині видачі ОСОБА_3 державного акта на право власності на земельну ділянку у АДРЕСА_4 ; державний акт серії ЯГ №126949 на право власності на земельну ділянку площею 0,0732 га у АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, виданий ОСОБА_3 і зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №010776000209; договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0732 га у АДРЕСА_5 (до перейменування АДРЕСА_4 ), кадастровий номер 6810600000:02:007:0114, укладений 17.09.2014 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 . Скасовано запис №7029389 від 17.09.2014 року, вчинений приватним нотаріусом Шкапій В.Я. на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.09.2014 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,0732 га, кадастровий номер 6810600000:02:007:0114, дата державної реєстрації земельної ділянки 20.06.2007 року. Витребувано у ОСОБА_1 зазначену земельну ділянку. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2020 року стягнуто на користь КЕВ
м. Хмельницький судові витрати: з Славутської міської ради Хмельницької
області – 5421 грн., з ОСОБА_3 – 6381,50 грн., з ОСОБА_1 - 8302,50 грн.
В апеляційній скарзі Славутська міська рада просила рішення суду в частині визнання недійсним рішення міської ради скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом порушено правила підсудності, не застосовано наслідків спливу позовної давності, оскільки про виділення спірної земельної ділянки ОСОБА_3 позивачу було відомо ще у 2014-2015 роках, що підтверджується показаннями свідка ОСОБА_4 . Про обставини щодо припинення права постійного користування спірною земельною ділянкою за шпиталем військової частини і відведення її ОСОБА_3 позивач був повідомлений при проведенні перевірки військовою прокуратурою Рівненського гарнізону у 2015 році. Суд не взяв до уваги, що у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази переходу права постійного користування земельними ділянками до Шепетівської КЕЧ. Ліквідація шпиталю мала наслідком припинення за ним права постійного користування земельними ділянками. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у частині визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки і скасування запису про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, витребування земельної ділянки, просила його скасувати у цій частині та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції у частині визнання недійсними державного акта на право власності на землю і договору купівлі-продажу земельної ділянки, просив його скасувати у цій частині та ухвалити нове рішення про відмову у позові.
У відзиві на апеляційну скаргу КЕВ міста Хмельницькийвказав на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. Про порушення свого права відділ дізнався зі змісту рішення Славутської міської ради №10.0-19/2017, яким надано дозвіл МО України на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки меншою площею, ніж у державному акті на право постійного користування земельною ділянкою від 1994 року. Відповідно до Закону України «Про правовий режим майна у Збройних Силах України» з моменту надходження майна до Збройних Сил України воно набуває статусу військового майна, що перебуває у державній власності.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2021 року апеляційні скарги Славутської міської ради, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 задоволено частково.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2020 року в частині задоволення вимог про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав скасовано та ухвалено у цій частині нове судове рішення. У позові КЕВ міста Хмельницький до Славутської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав на земельну ділянку відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.
Додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2020 року в частині стягнення судових витрат зі Славутської міської ради, ОСОБА_3 , скасовано, а в частині стягнення судових витрат з ОСОБА_1 змінено і збільшено стягнуту на користь позивача суму судових витрат до 12421 грн. Стягнуто з КЕВ міста Хмельницький на користь відповідачів судовий збір за подання апеляційної скарги: Славутської міської ради в сумі 2881,50 грн., ОСОБА_3 4322,25 грн. Стягнуто з КЕВ міста Хмельницький на користь держави судовий збір у сумі 4322,25 грн.
Постановою Верховного Суду від 17.11.2021 року касаційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_5 задоволено частково. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2021 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Підставою часткового задоволення касаційної скарги судом касаційної інстанції стало помилкове вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо строку позовної давності. Касаційний суд вказав на те, що позивач як землекористувач земельної ділянки, повинен був знати про порушення свого права, відтак саме він повинен довести про неможливість дізнатися про порушення свого права раніше, ніж у 2017 році. 
Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 411 ЦПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції. Висновки суду касаційної інстанції, в зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
В суді апелянти підтримали доводи поданих ними апеляційних скарг, не заперечили проти апеляційних скарг один одного. 
Представник позивача в судовому засіданні проти апеляційних скарг заперечив, підтримав рішення суду першої інстанції. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом встановлено, що20.10.1994 року рішенням виконавчого комітету Славутської міської ради народних депутатів Хмельницької області №305 «Про земельні питання» шпиталю військової частини НОМЕР_1 видано державний акт на право постійного користування земельною ділянкою площею 51901 кв.м. (три окремі земельні ділянки площею 38181,35 кв.м., 7804,70 кв.м., 5915,37 кв.м.) виробничого призначення по АДРЕСА_3 .
Військова частина НОМЕР_1 (шпиталь) була реформована у військову частину НОМЕР_2 і знаходилася у межах відповідності та обслуговування Шепетівської КЕЧ району.
Відповідно до загального акту, затвердженого 30.12.2005 року начальником Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління, військове майно військових частин, у тому числі земельна ділянка площею 5,18 га у АДРЕСА_3 , що перебувала у користуванні військової частини НОМЕР_2 (п. 21) передана з обліку Шепетівської КЕЧ району на облік Хмельницького КЕВ згідно з директивою Міністра оборони України від 11.11.2005 року №322/1/020 «Про розформування Шепетівської КЕЧ району» і наказом начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління №3 від 07.10.2005 року «Про передачу військового майна військових частин з обліку Шепетівської КЕЧ району на облік Хмельницького КЕВ».
Згідно з довідкою Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління Міністерства оборони України від 31.03.2006 року №303/23/2/867, КЕВ міста Хмельницький прийняв від Шепетівської КЕЧ району будівлі, споруди, комунальні мережі та земельні ділянки Славутського та Ізяславського гарнізонів, у тому числі і фонди будинкоуправління АДРЕСА_6 та будинкоуправління №3 м. Ізяслав. КЕВ міста Хмельницький є правонаступником Шепетівської КЕЧ району.
У серпні 2006 року командир військової частини НОМЕР_2 звернувся до Славутського міського голови щодо передачі земельної ділянки військової частини НОМЕР_2 площею 51901,42 кв.м. КЕВ міста Хмельницький згідно з актом приймання-передачі будівель і земельної ділянки військового містечка № НОМЕР_3 АДРЕСА_3 , та видачі державного акта на право постійного користування землею.
Відповідно до рішення сесії Славутської міської ради №18.1/2007 від 23.02.2007 року «Про земельні питання. Припинення права користування», у зв`язку з припиненням діяльності військової частини НОМЕР_2 (військове містечко № НОМЕР_3 ) припинено право постійного користування земельною ділянкою площею 51901,42 кв.м. по АДРЕСА_2 , та переведено вказану земельну ділянку до земель запасу міської ради.
Рішенням сесії Славутської міської ради Хмельницької області №8.2-10/2007 від 25.05.2007 року «Про земельні питання» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 для будівництва та обслуговування індивідуального жилого будинку площею 732 кв.м. за рахунок земель запасу (землі житлової та громадської забудови, угіддя - забудовані землі) по АДРЕСА_4 та вирішено видати державний акт на право власності на земельну ділянку.
20.06.2007 року ОСОБА_3 був виданий державний акт серії ЯГ №126949 на право власності на земельну ділянку площею 0,0732 га, у АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.
Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру від 12.09.2014 року, 20.06.2007 року проведена державна реєстрація земельної ділянки по АДРЕСА_7 , кадастровий номер 6810600000:02:007:0114, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), форма власності приватна.
Рішенням сесії Славутської міської ради №5.7-18/2008 від 25.04.2008 року «Про земельні питання. Про внесення змін до рішення Славутської міської ради» визнано таким, що втратив чинність пункт 1 про припинення права користування земельною ділянкою площею 51901,42 кв.м. по АДРЕСА_8 ), рішення Славутської міської ради №18.1-7/2007 від 23.02.2007 року та пункт 1 про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 1000 кв.м. по АДРЕСА_4 рішення Славутської міської ради №276 від 17.05.2007 року.
17.09.2014 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0732 га, розташованої у АДРЕСА_5 , кадастровий номером 6810600000:02:007:0114, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №26929615 від 17.09.2014 року за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 6810600000:02:007:0114.
26.11.2014 року ОСОБА_1 отримала будівельний паспорт на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_5 , а 19.04.2016 року вона зареєструвала у відділі ДАБК виконавчого комітету Славутської міської ради повідомлення про початок виконання будівельних робіт на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_5 .
03.04.2017 року начальник КЕВ міста Хмельницький звернувся до Славутського міського голови з клопотаннями №№1203, 1204, 1205 про надання дозволу на розроблення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки Держави Україна в особі Міністерства оборони України площами 0,591537 га, 0,7805 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_9 , та земельної ділянки площею 3,818135 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 .
Рішенням сесії Славутської міської ради Хмельницької області №10.1-19/2017 від 12.05.2017 року «Про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою» Міністерству оборони України, інтереси якого представляє КЕВ міста Хмельницький, надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), земельні ділянки державної власності, для розміщення та постійної діяльності Збройних Сил України (землі оборони) площею до 0,7073 га і до 0,5915 га по АДРЕСА_9 під об`єктами нерухомого майна державної власності та площею до 3,8181 га по АДРЕСА_3 під об`єктами нерухомого майна державної власності.
Установивши, що передана у власність ОСОБА_3 земельна ділянка належить до земель оборони, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що Славутська міська рада не вправі була розпоряджатися земельною ділянкою і при прийнятті 25.05.2007 року рішення №8.2-10/2007 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 і видачу державного акту перевищила свої повноваження. Відповідно, останній не мав права отримувати державний акт і відчужувати зазначену земельну ділянку ОСОБА_1 . Незаконною є реєстрація права власності відповідачки на спірну земельну ділянку. 
До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.11.2021 року, скасовуючи постанову Хмельницького апеляційного суду від 25.01.2021 року в даній справі і передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
В той же час суд касаційної інстанції зауважив, що апеляційний суд не звернув уваги та не перевірив наявність підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності. 
Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).
Для визначення моменту виникнення права на позов важливим є як об`єктивний (сам факт порушення права) так і суб`єктивний (особа дізналася або повинна була дізнатися про це порушення) моменти. Для правильного застосування частини першої статті 261 ЦК України при визначенні початку перебігу позовної давності має значення не тільки безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а і об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав.
За змістом статей 256, 267 ЦК України суд може відмовити в позові через сплив без поважних причин строку звернення до суду лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог і спливу строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.
Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 10.06.2015 року у справі №6-267цс15, від 29.10.2014 року у справі №6-152цс14.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.09.2019 року у справі №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19) зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права.
Отже, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що випливає із загального правила, встановленого статтями 12, 81 ЦПК України. Відповідач, навпаки, повинен довести, що інформацію про порушення права можна було отримати раніше.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 36 «Про державний земельний кадастр» на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, оприлюднюються картографічна основа, індексні кадастрові карти (плани) та всі відомості Державного земельного кадастру, передбачені статтями 12-15 цього Закону, в тому числі у векторному вигляді, без права їх зміни (редагування). Відомості, зазначені у частині першій цієї статті, підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, з моменту їх внесення до Державного земельного кадастру.
Звертаючись до суду у січні 2019 року щодо витребування у ОСОБА_1 земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:007:0114, яка була набута останньою на підставі договору купівлі-продажу від 17.09.2014 року укладеного з ОСОБА_3 , КЕВ м. Хмельницький мав об`єктивну можливість, зокрема, з відомостей з Публічної кадастрової карти, знати про порушення його прав відповідачами, зокрема, про перехід права власності на спірний об`єкт, оскільки особа, здійснюючи право власності на належне йому майно (особливо нерухоме), має діяти відповідально, зокрема виявляти турботу щодо цього майна, бути обізнаним про його стан тощо (узгоджується з правовими висновками викладеними у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 року у справі №463/1444/18 та від 04.08.2021 року у справі №334/10409/14-ц).
Необхідно також зауважити, що у 2014 році ОСОБА_1 , за допомоги підрядника ФОП ОСОБА_6 , провела масштабну роботу по благоустрою придбаної земельної ділянки з кадастровим номером 6810600000:02:007:0114, звільнила територію від сміття, обрізала дерева, облаштувала ворота. При цьому, землекористувач вказаної спірної земельної ділянки, КЕВ у м. Хмельницький, знав або повинен був дізнатися про вчинення таких дій відповідачем, які фактично обмежують його право користування землею.
Доводи позивача про те, що до 2017 року він не знав про порушення своїх майнових прав, є необґрунтованими, на їх підтвердження стороною не надано жодного доказу. КЕВ м. Хмельницький лише констатувало факт своєї обізнаності з порушення права на землю з боку відповідачів у 2017 році, однак на підтвердження цієї обставини доказів не надав. 
З урахуванням встановлених обставин справи колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції щодо не пропущення КЕВ м. Хмельницький позовної давності. 
Оскільки позивач об`єктивно мав можливість знати про обставини порушення своїх прав ще у 2014 році, що з огляду на частину першу статті 261 ЦК України і є початком перебігу позовної давності, тому звернувшись до суду з цим позовом у 2019 році, позивач пропустив відведений законом строк для подання відповідного позову, у зв`язку з чим позов у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. 
Оскільки додатковим рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2020 року зі Славутської міської ради, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь КЕВ м. Хмельницький стягнуто судові витрати в розмірі 5421 грн., 6381,50грн., 8302,50 грн. відповідно, тому з урахуванням скасування рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30.09.2020 року та відмови у задоволенні позовних вимог, зазначене додаткове рішення також підлягає скасуванню. 
Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові судові витрати КЕВ у м. Хмельницький відшкодуванню не підлягають, разом з тим витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг ОСОБА_1 у розмірі 2881,50 грн. та 3842 грн. відповідно, ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги у розмірі 5736 грн. і Славутської міської ради за подання апеляційної скарги у розмірі 2881,50 грн. підлягають стягненню з КЕВ міста Хмельницький на користь відповідачів відповідно.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційні скарги Славутської міської ради, ОСОБА_3 і ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В задоволенні позову Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький до Славутської міської ради, ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про визнання недійсними рішення, державного акта на право власності на земельну ділянку, договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування рішення про державну реєстрацію прав, будівельного паспорта і витребування земельної ділянки, відмовити. 
Додаткове рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 19 жовтня 2020 року скасувати. 
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на користь Славутської міської ради судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на користь ОСОБА_3 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 5736 грн.
Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2881,50 грн. та 3842 грн. за подання касаційної скарги.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 02 лютого 2022 року.

Судді:                                                                Р.С. Гринчук 

                                                                       Л.М. Грох 

                                                                       А.М. Костенко