ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/121/22 Справа № 203/4983/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Смольняков О. О. Суддя у 2-й інстанції - Коваленко В. Д.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 січня 2022 року                                                                м. Дніпро
       Суддя Дніпровського апеляційного суду Коваленко В.Д., за участю представника Митниці ДФС Красіна І.Л. та з іншого боку ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника Митниці ДФС Красіна І.Л. та заперечення на неї ОСОБА_1 на постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року, якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою освітою, директора ТОВ “Гран Ріал”, одруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою:  АДРЕСА_1 , 
визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України,-
ВСТАНОВИВ:
       Оскаржуваною постановою ОСОБА_1 , визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням. Закрито провадження по справі про порушення митних правил відносно ОСОБА_1 за ст.471МК України.
       Як вбачається з постанови, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що о 14 год. 50 хвилині 27.09.2021 року в зоні митного контролю залу приліт міжнародного аеропорту «Дніпро» під час оформлення у митному відношенні пасажирів авіарейсу №3052 «Шарм-ель-Шейх—Дніпро» ОСОБА_1 самостійно обрав для проходження митного контролю «зелений коридор», де митний контроль здійснюється у спрощеному порядку. Після перетину громадянином «зеленої смуги», під час проведення митного контролю та спрацювання службового собаки «ЦЕРБЕР», за допомогою технічних засобів митного контролю, а саме: скануючого пристрою PARISCAN встановлено що у дорожній валізі серед особистих речей знаходиться медичний препарат «1,2,3» у кількості 16 блістерів по 10 пігулок в кожному, загалом 160 пігулок, що мітить прекурсор псевдоефедрин сумарною вагою 4,8 г., який віднесено до списку 1 таблиці IV Постанови кабінету міністрів України від 06 травня 2000 року №770. Довідка медичного закладу на дані препарати відсутня. 
Суд першої інстанції вирішуючи питання призначення виду стягнення за порушення митних правил, з урахуванням характеру вчиненого порушення митних правил, особи правопорушника, яка не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, обставин справи, врахував малозначність діяння, прийшов до висновку, що відповідно до ст.22 КУпАП ОСОБА_1 необхідно звільнити від адміністративної відповідальності за порушення митних правил, обмежившись усним зауваженням. 
Вимоги апеляційної скарги та узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник Митниці ДФС Красін І.Л. просив скасувати постанову та прийняти нову, якою визнати винним ОСОБА_1 в порушення митних правил та накласти на нього стягнення у вигляді штрафу розміром 1700 грн. з конфіскацією предметів правопорушення, та стягнути з правопорушника витрати: на зберігання товару на складі митного органу із розрахунку 0,00135 ЄВРО за добу, починаючи з 28.09.2021 року.
На його думку, судом першої інстанції було грубо порушено вимоги законодавства, остільки у  ОСОБА_1 вилучено лікарський засіб у кількості 160 пігулок з вмістом псевдоефедрину 4,8 гр, тобто ОСОБА_1 перемістив через митний кордон України вказаний лікарський засіб, що містить псевдоефедрин у великих розмірах, що не може розцінюватись судом як малозначність.
Апелянт вважає, що застосування лише додаткового стягнення без основного не допускається, крім випадку, передбаченого ч. 3 ст. 467 МК України та за приписами ст. 471 МК України передбачено безальтернативне стягнення у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із застосуванням обов`язкового додаткового виду стягнення у виді конфіскації товарів, якщо безпосередніми предметами правопорушення є товари, переміщення яких через митний кордон України заборонено або обмежено законодавством України. На думку представника митниці, застосування додаткового стягнення за санкцією ст. 471 МК України без основного законодавство України не передбачає.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що висновки суду відповідають обставинам справи, та постанова суду є законною та обґрунтованою, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.
ОСОБА_1 зазначає, у звязку з неосвідченністю проходив митний контроль через “зелений коридор” не вважаючи, що медичні пігулки утворюють склад правопорушення.
На його думку, вважає за можливе звільнення його від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 471 МК України, за малозначністю, оголосивши йому усне зауваження, оскільки діяння вчинене ним, хоч і містило в собі усі об`єктивні і суб`єктивні ознаки, що характеризують правопорушення за вказаною статтею МК України, однак його діями не завдано шкоди охоронюваним законом інтересам, не спричинили та не могли спричинити істотної шкоди громадським або державним інтересам, оскільки лікарський засіб було придбано в невеликій кількості та для особистих потреб.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді ОСОБА_1 зазначив, що на його думку, постанова суду є обґрунтованою та винесена відповідно до вимог чинного Законодавства, та просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду,- без змін.
Представник митниці Красін І.Л. підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши учасників судового розгляду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали та дослідивши окремі з них, апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого прийняти мотивоване законне рішення.
Відповідно до ст. 486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
Статтею 487 МК України передбачено, що провадження у справі про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до вимог ст. 489 МК України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вищевказані вимоги закону судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Відповідно до ст. 280 КУпАП суддя зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В якості обґрунтування постанови суддя першої інстанції виходив із того, що дійсно громадянин України ОСОБА_1 допустив порушення вимог ст. 366 МК України, порядку проходження митного контролю в зонах (коридорах) спрощеного митного контролю і з цього приводу у суду були достатні підстави для визнання її винуватим у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 471 МК України.
Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 471 МК України, відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим, повністю узгодженим із наявними в матеріалах справи доказами та в апеляційній скарзі не оскаржується, тому постанова суду в частині доведеності вини не перевіряється .
Як вбачається з постанови суду першої інстанції, на підставі ст. 33 КУпАП, при накладенні стягнення врахував характер вчиненого правопорушення, особу правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Як пояснив ОСОБА_1 , він придбав по 1 долару 16 блістерів по 10 пігулок для лікування. Повертаючись в м.Дніпро при проходженні “зеленого коридору” у нього вказані пігулки було вилучено. При цьому він не здогадувався, що пігулки можуть містити “псевдоефедрин”.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вірно врахував характер скоєного, обстановку вчинення правопорушення, особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, відсутність суспільно небезпечних наслідків правопорушення, а також конкретні обставини справи, що свідчать про те, що дії ОСОБА_1 не представляють реальної суспільної небезпечності та правильно дійшов до висновку, що вчинене ОСОБА_1 правопорушення є малозначним відповідно до ст. 22 КУпАП, що свідчить про можливість звільнення правопорушника від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 471 МК України, з обмеженням усним зауваженням.
При цьому апеляційний суд вважає, що усне зауваження при даних встановлених фактичних обставинах справи, є достатнім для виправлення та належної поведінки ОСОБА_1 в подальшому, а також співмірним скоєному ним правопорушенню. Апеляційний суд вважає, усне зауваження буде достатнім для досягнення мети адміністративної відповідальності - виховного впливу, поваги до правил співжиття, в дусі додержання законів України та недопущення подібної поведінки надалі.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні Ісмаїлов проти Росії від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права - однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях ЄКПЛ , при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді, апеляційним переглядом не встановлено.
Таким чином, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову судді першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суд, – 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу представника Митниці ДФС Красіна І.Л.,- залишити без задоволення.
       Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2021 року, якою  ОСОБА_1 визнано винним в порушенні митних правил, передбачених ст. 471 Митного кодексу України та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням, - залишити без змін.
       Постанова набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського 
апеляційного суду                                                        Коваленко В.Д.