Постанова

Іменем України
17 лютого 2022 року
м. Київ
справа № 744/799/17
провадження № 51-3239км19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі – Суд) у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 ,
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 ,
засудженого                                               ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року та ухвалу Чернігівського апеляційного суду від 19 травня 2021 року у кримінальному провадженні № 12017270230000113 за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,     ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, жителя    
АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України (далі – КК України).
Зміст оскаржених судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
1.        За вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. На  підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з  випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік і покладено на нього виконання обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу. Вирішено цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 .
2.        Ухвалою Київського апеляційного суду від 30 травня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а зазначений вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року стосовно нього – без зміни.
3.       Постановою Верховного Суду від 02 червня 2020 року вищевказану ухвалу апеляційного суду скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
4.        Ухвалою Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2018 року стосовно нього – без зміни.
5.        Згідно з вироком ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 12 травня 2017 року близько 19:00, перебуваючи на території ПП «Зірка» на вул. Заложок у с. Костобобрів Семенівського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у виді закритого перелому основної фаланги 3-го пальця правої ступні без зміщення відламків та легкі тілесні ушкодження у виді забійної рани носа.
 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка їх подала
6.        У касаційній скарзі ОСОБА_6 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржені вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду стосовно нього скасувати і закрити кримінальне провадження. Даючи власний аналіз доказам у справі, стверджує про неповноту досудового та судового слідства і вважає, що склад інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,  в його діях відсутній. 
7.        Заперечує висновки судово-медичної експертизи про характер, локалізацію та ступінь тяжкості виявлених у потерпілого ОСОБА_7 тілесних ушкоджень. Зазначає, що останній, з яким у нього давні неприязні стосунки, його обмовив, тоді як його ( ОСОБА_6 ) дії були спрямовані на самооборону від потерпілого, під час якої він міг випадково заподіяти йому тілесне ушкодження у виді забійної рани носа. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у  задоволенні його клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів, зокрема медичних документів потерпілого, та про призначення судово-медичної експертизи, що перешкодило встановленню дійсного механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого. 
8.        Також ОСОБА_6 посилається на те, що апеляційний суд, за результатами нового розгляду справи в апеляційному порядку повторно залишаючи без задоволення його апеляційну скаргу, усупереч вимогам ст. 419, ч. 2 ст. 439 КПК України належним чином викладених у ній доводів не перевірив та відповідних мотивів на їх спростування у своїй ухвалі не навів, та при цьому не виконав вказівки суду касаційної інстанції, яким було скасовано попередню ухвалу апеляційного суду у цьому кримінальному провадженні.
 
Позиції учасників судового провадження
9.       У судовому засіданні суду касаційної інстанції ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу і просив її задовольнити на викладених у ній підставах.
10.   Прокурор не погодився з доводами касаційної скарги і просив її відхилити.
11.   Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не з`явилися. Клопотань про особисту участь у касаційному розгляді, заперечень або повідомлень про поважність причин їх неприбуття до Суду від них не надходило.
 
Мотиви Суду
12.   Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
13.   Вказівки суду, який розглянув справу в касаційному порядку, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді 
(ст. 439 КПК України).
14.   Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни касаційним судом судового рішення є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотним є таке порушення вимог цього Кодексу, яке перешкодило чи могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
15.   Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції. Згідно зі статтями 2, 7, 370, 404, 419 КПК України при перегляді оспорюваного вироку апеляційний суд, дотримуючись засад кримінального провадження, зобов`язаний ретельно перевірити всі доводи, викладені в апеляційній скарзі, з`ясувати, чи повно, всебічно та об`єктивно здійснено судове провадження, чи було у передбаченому вказаним Кодексом порядку здобуто докази обвинувачення, чи оцінено їх місцевим судом із додержанням правил ст. 94 КПК України і відповідно до тих доказів, чи правильно було застосовано закон України про кримінальну відповідальність. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції має бути зазначено підстави, на яких її визнано необґрунтованою. Тобто у цьому рішенні слід проаналізувати аргументи скаржника і, зіставивши їх із фактичними даними, наявними у справі, дати на кожен із них вичерпну відповідь.
16.   Приймаючи рішення про скасування попередньої ухвали апеляційного суду від 30 травня 2019 року з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, касаційний суд у постанові від 02 червня 2020 року зазначив, що внаслідок відмови у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про доступ до речей і документів, а саме медичних документів потерпілого, на підставі яких було складено висновок судово-медичного експерта № 67 від 10 липня 2017 року, який ОСОБА_6 поставив під сумнів і просив призначити ще одну експертизу, у чому йому також було відмовлено, судом першої інстанції порушено вимоги 
ч. 6 ст. 22, ч. 2 ст. 101 КПК України щодо створення необхідних умов для реалізації стороною захисту її процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у даному випадку наданого кожній стороні кримінального провадження права надати суду висновок експерта. 
17.   Незважаючи на те, що в апеляційній скарзі, поданій з мотивів неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, сторона захисту посилалася на вищевказані обставини як на підставу для скасування вироку суду першої інстанції з закриттям кримінального провадження за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення,  вони залишилися поза увагою апеляційного суду, який не був позбавлений можливості вирішити питання про доступ до медичних документів та призначення експертизи. 
18.   Крім цього, суд касаційної інстанції констатував, що апеляційний суд не дав вичерпної відповіді на всі аргументи сторони захисту, переважно обмежившись цитуванням відображених у вироку окремих доказів, які оспорювалися, без перевірки викладених в апеляційній скарзі доводів шляхом зіставлення і аналізу зібраних у справі конкретних фактичних даних та їх оцінки в  аспекті ст. 94 КПК України.
19.   Однак, як убачається зі змісту оскарженої ухвали суду апеляційної інстанції від 19 травня 2021 року, постановленої за результатами нового апеляційного розгляду, цей суд не дотримався вищевказаних вказівок суду касаційної інстанції. Формально погоджуючись з мотивами відмови місцевим судом у задоволенні клопотань ОСОБА_6 про доступ до речей і документів та призначення ще однієї судово-медичної експертизи, апеляційний суд залишив поза увагою його доводи про те, що без ознайомлення з медичними документами потерпілого він позбавлений можливості ставити питання про призначення певного виду судово-медичної експертизи, що своєю чергою перешкоджає встановленню дійсного механізму утворення тілесних ушкоджень у потерпілого та ступеня їх тяжкості. 
20.   При цьому суд апеляційної інстанції не дав вичерпної відповіді на всі аргументи сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, в тому числі, і щодо заявленого клопотання про призначення судово-медичної експертизи, обмежившись формальним переліченням наведених у вироку місцевого суду доказів, показань свідків і документів та загальними фразами про доведеність винуватості ОСОБА_6 і неспроможність доводів останнього про відсутність в його діях складу інкримінованого кримінального правопорушення.
21.   Таким чином, апеляційний суд порушив вимоги ст. 419, ч. 2 ст. 439 КПК України при розгляді провадження в апеляційному порядку, що перешкодило постановленню законного та обґрунтованого рішення і відповідно до ч. 1 ст. 412, п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу є підставою для його скасування з призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції.
22.   Під час нового розгляду в суді апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, належним чином перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі, розглянути заявлені ОСОБА_6 клопотання про доступ до речей і документів та призначення судово-медичної експертизи, апеляційний розгляд здійснити відповідно до вимог кримінального процесуального закону і прийняти законне та обґрунтоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 задовольнити частково. 
Ухвалу Київського апеляційного суду від 19 травня 2021 року стосовно ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною і оскарженню не  підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                  ОСОБА_2                                        ОСОБА_3