ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 січня 2022 р. 	Справа № 520/15248/2020	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Любчич Л.В. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 року, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, по справі № 520/15248/2020
за позовом      ОСОБА_1  
до    Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Паламарчука Віталія Віталійовича      
третя особа       Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" Паламарчука Віталія Віталійовича, у якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука Віталія Віталійовича щодо не включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми 62 373,99 грн.;
- зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного          акціонерного          товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука Віталія Віталійовича внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на суму 62 373,99 грн.;
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020  задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука Віталія Віталійовича щодо не включення інформації про ОСОБА_1 до переліку рахунків вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами у Публічному акціонерному товаристві “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб стосовно гарантованої суми 62 373,99 грн.
Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного          акціонерного          товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука Віталія Віталійовича внести зміни та доповнення до переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладом у Публічному акціонерному товаристві “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, шляхом внесення відомостей щодо особового рахунку № НОМЕР_1 ОСОБА_1 на суму 62373,99 грн. 
Фонд гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк Михайлівський" не погодився з таким рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Вказує на не відповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи. 
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд  апеляційної інстанції  розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється .
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судовим розглядом встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ  “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" 09.02.2016 укладено договір №980-006-000187595 “Суперкапітал” (з виплатою процентів щомісячно). 
Відповідно до п.п. 1.1 вказаного Договору - Сторона -1 передає стороні - 2  (ТОВ “Інвестиційно-розрахунковий центр”) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та на строк, передбачені цим договором, а ТОВ “ІРЦ” зобов`язується повернути кошти позивачу та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором (а.с.22-23). 
Згідно із п. 1.2 договору банк прийняв від позивача у власність кошти в сумі 10 000,0 грн. строком не більше 91 день (по 10.05.2016) з щомісячною виплатою процентів в розмірі 32.3 % річних, що складає 26 % річних після утримання податку з таких процентів.
В положеннях п. 1.4. договору закріплено, що даний договір укладений між стороною 1 (позивачем) та ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” як стороною 2 через повіреного - ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, який вчиняє дії від імені, в інтересах та за рахунок сторони 2. 
Згідно п. 1.5. Договору ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” підписуючи цей договір діє як повірений від імені ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” на підставі довіреності.
Згідно п.п.  8.1.1, 8.1.2., 8.9. договору підписуючи цей договір, сторона -1 (позивач) та ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” домовились доповнити договір банківського рахунку Ліг 980-006-000001684 від 29.04.2015 р., укладений між стороною -1 (Позивач) та ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, умовами наступного змісту: керуючись ст. 1071 Цивільного кодексу України, ст. 26 ЗУ “Про платіжні системи та переказ коштів в Україні” Клієнт надає право Банку здійснювати договірне списання коштів з рахунку Клієнта без додаткових розпоряджень Клієнта та направляти їх у сумі, що передбачені договорами, які підписані між Клієнтом та Банком як повіреним ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”, на поточний рахунок ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”, реквізити якого доведені останнім до ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” (п.п. 8.1.1.).
Застереження щодо договірного списання, яке міститься в п.8.1. цього Договору є Договором про внесення змін до Договору банківського рахунку, укладеного між Стороною-1 (позивач) та ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” та не вимагає підписання/складення між ними окремого документу (п.п. 8.1.2.).
Цей договір містить в собі елементи двох різних договорів, а саме Договір позики, укладений між стороною-1 (позивач) та стороною-2 (ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО- РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”), договір про внесення змін до договору банківського рахунку, укладеного між стороною -1 (позивач) та ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” (п.п. 8.9.).
Як встановлено за матеріалами справи, згідно квитанції №2116640 від 09.02.2016  позивачем на свій рахунок, відкритий у ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, був здійснений переказ грошових коштів в обумовленому договором розмірі – 10000 грн. (а.с. 23).
За    матеріалами справи судом встановлено, що п.п. 4.1. укладеного Договору №980-006-000187595 від 09.02.2016 передбачено, якщо договором не встановлена автоматична пролонгація, в день закінчення строку користування коштами (10.05.2016), сторона-2 (ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО- РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”) повертає суму коштів та нараховані проценти на відповідний рахунок сторони-1 (позивач), що зазначений у договорі.
Оскільки кінцевим терміном дії договору №980-006-000187595 від 09.02.2016 встановлено 10.05.2016, кошти мали бути повернені позивачу на її рахунок № НОМЕР_1 в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” в обумовлені договором строки.
У зв`язку із цим, 10.05.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” укладений договір №980-006-000235708 “Суперкапітал” (новий, з виплатою процентів щомісячно) (а.с. 28).
Відповідно до п.п. 1.1 договору - сторона-1 (позивач) передає стороні-2 (ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та строк, передбачені цим договором, а сторона -2 зобов`язується повернути кошти Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Згідно п. 1.2 вказаного договору - ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” прийняв від позивача у власність грошові кошти в сумі 10500,0 грн., з виплатою процентів щомісячно (в розмірі 32.3 % річних, що складає 26% річних після утримання податку з таких процентів) на строк не більше 91 день (по 09.08.2016) та зобов`язалось повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Згідно квитанції №1536317 від 10.05.2016 позивачем був здійснений переказ грошових коштів згідно умов договору в розмірі - 500 грн. на свій рахунок, відкритий у ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИМ”.
Таким чином, керуючись умовами Договору про внесення змін до договору банківського рахунку № 980-006-000001684 від 29.04.2015 укладеного між позивачем та ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” здійснив договірне списання коштів з рахунку Клієнта в сумі 10500,0 грн. на поточний рахунок ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”.
Також, як встановлено за матеріалами справи 15.03.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” був укладений договір №           980-006-000204387 “Суперкапітал” (інвестиційний, з виплатою процентів).
Відповідно до п.п. 1.1 договору - сторона-1 (позивач) передає стороні-2 (ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та строк, передбачені цим договором, а сторона -2 зобов`язується повернути кошти стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим Договором.
Згідно із п. 1.2 вказаного договору - ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” прийняв від позивача у власність грошові кошти в сумі 10000 грн., з виплатою процентів щомісячно (в розмірі 32.3% річних, що складає 26% річних після утримання податку з таких процентів) на строк не більше 91 день та зобов`язалось повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
22.03.2016 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” (надалі ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР”) укладався договір №980-006-000208425 “Суперкапітал” (інвестиційний, з виплатою процентів)  (а.с. 24).
Відповідно до п.п. 1.1 вказаного Договору - Сторона 1 (позивач) передає Стороні 2 (ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР”) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та строк, передбачені цим договором, а Сторона-2 зобов`язується повернути кошти Стороні-1 та виплатити проценти, в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Згідно із п. 1.2 договору - ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” прийняло від Позивача у власність грошові кошти в сумі 20000 грн. (з виплатою процентів щомісячно в розмірі 32.3% річних, що складає 26% річних після утримання податку з таких процентів) на строк не більше 91 день (по 21.06.2016) та зобов`язалось повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Згідно квитанції №QS424001 від 22.03.2016 позивачем здійснений переказ грошових коштів в обумовленому Договором розмірі - 20000 грн. на рахунок ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” (а.с.25).
21.04.2016 між позивачем та ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” був укладений договір №980-006-000225608 “Суперкапітал” (інвестиційний, з виплатою процентів)  (а.с. 26).
Відповідно до п.п. 1.1 вказаного договору - сторона -1 (позивач) передає стороні -2 (ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР”) у власність грошові кошти в розмірі, порядку та строк, передбачені цим Договором.
Згідно із п. 1.2 Договору - ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” прийняло від Позивача у власність грошові кошти в розмірі 21 000,00 грн. (з виплатою процентів щомісячно в розмірі 32.3% річних, що складає 26% річних після утримання податку з таких процентів) на строк не більше 91 день (по 21.07.2016) та зобов`язалось повернути кошти і виплачувати проценти в порядку та на умовах, встановлених цим договором.
Згідно квитанції №5180643 від 21.04.2016 позивачем здійснений переказ грошових коштів в обумовленому Договором розмірі - 21000 грн. на рахунок ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТІЩІИНИЙ ЦЕНТР” (а.с. 27).
В кожному з вищевказаних договорів містяться положення (п. 6, п. 7 частини 1.2. Договорів), згідно яким Сторона - 2 (Позичальник: ТОВ “КРЕДИТНО- ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР”, ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”) сплачує проценти у безготівковій формі на рахунок Сторони - 1 (Позикодавця: ОСОБА_1 ) № НОМЕР_2 в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” (Код Банку 380935) (п. 6 ч. 1.2. Договорів) та Сторона - 2 (Позичальник: ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР”, ТОВ “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР”) повертає Стороні-1 (Позикодавцю: ОСОБА_1 ) Кошти у безготівковій формі на рахунок Сторони-1 № НОМЕР_1 в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” (код Банку 380935).
19.05.2016 ТОВ “КРЕДИТНО-ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ЦЕНТР” на рахунки Позивача № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” здійснило переказ грошових коштів в наступному порядку та розмірах:
- в сумі 383,63 грн. з призначенням платежу “Оплата процентів по договору №980- 006-000208425 від 22.03.2016” на рахунок № НОМЕР_2 ;
- в сумі 402,81 грн. з призначенням платежу “Оплата процентів по договору №980- 006-000225608 від 21.04.2016” на рахунок № НОМЕР_2 ;
- в сумі 20000 грн. з призначенням платежу “Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000208425 від 22.03.2016” на рахунок № НОМЕР_1 ;
- в сумі 21000 грн. з призначенням платежу “Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000225608 від 21.04.2016” на рахунок № НОМЕР_1 ;
19.05.2016 TOB “ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР” на рахунки позивача № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” здійснило переказ грошових коштів в наступному порядку та розмірах:
в сумі 27,87 грн. з призначенням платежу “Оплата процентів по договору № 980- 006-000204387 від 15.03.2016” на рахунок № НОМЕР_2 ;
в сумі 59,68 грн. з призначенням платежу “Оплата процентів по договору № 980- 006-000235708 від 10.05.2016” на рахунок № НОМЕР_2 ;
в сумі 10500 грн. з призначенням платежу “Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000235708 від 10.05.2016” на рахунок № НОМЕР_1 ;
в сумі 10000 грн. з призначенням платежу “Повернення коштів згідно з договором № 980-006-000204387 від 15.03.2016 ” на рахунок № НОМЕР_1 .
Здійснення вищезазначених транзакцій підтвердила Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, зазначивши їх в Повідомленні № ЗГ1 (К)/5895/1 від 22.09.2016 про нікчемність правочину, яке було надіслано Позивачу.
В даному повідомленні разом з підтвердженням здійснених транзакцій Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” сповістив позивача про те. що вважає всі вищеперелічені перекази грошових коштів нікчемними.
На підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ “Про віднесення ПАТ “Банк Михайлівський” до категорії неплатоспроможних”, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 № 812 “Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ “Банк Михайлівський”, згідно з яким розпочато процедуру виведення ПАТ “Банк Михайлівський” з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 до 22.06.2016 включно.
Виконавчою дирекцією Фонду прийняте рішення №991, відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації у ПАТ “Банк Михайлівський” з 23.06.2016 до 22.07.2016 включно.
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш “Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ “Банк Михайлівський”, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 № 1213 “Про початок процедури ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський” та делегування повноважень ліквідатора банку”. 
Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський"  з 13.07.2016 до 12.07.2020 включно, про це зазначено на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відповідно до вимог ч. 3 ст. 18 Закону України “Про систему гарантування вкладів фізичних осіб”, за посиланням в мережі Інтернет httр://www.fg.gov.uа// 
13.07.2016 уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ “Банк Михайлівський” було прийнято наказ № 2 щодо діяльності комісії по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, яким продовжено проведення перевірки правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними протягом процедури ліквідації на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ “Банк Михайлівський”.
Рішенням виконавчої дирекції №1758 від 21.06.2018 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" та делегування повноважень ліквідатора", продовжено процедуру ліквідації по 12.07.2020 включно та продовжені повноваження ліквідатора - Волкова О.О. та Смолія Б.В.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 11.02.2020 № 311 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ", з 12.02.2020 призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" провідного професіонала з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків Паламарчука В.В.
Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 28.05.2020 № 1014 “Про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” строк здійснення процедури ліквідації ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” продовжено на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021 включно.
Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”, визначені Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52. 521. 53 Закону, в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень щодо звернення до пов`язаної з банком особи з вимогою про відшкодування шкоди та звернення з такою вимогою до суду, а також з вимогою до небанківської фінансової установи, якою від фізичних осіб залучені як позики або вклади кошти, що згідно з цим Законом прирівнюються до вкладів, та повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань ліквідації банків відділу організації процедур ліквідації банків департаменту ліквідації банків Паламарчуку Віталію Віталійовичу строком на один рік з 13.07.2020 до 12.07.2021 включно.
Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1130 від 18.06.2020 “Про деякі питання здійснення ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський”. Відповідно до зазначеного рішення процедура ліквідації ПАТ “Банк Михайлівський - передбачає виконання заходів щодо управління майном (активами) банку та задоволення вимог кредиторів протягом п`яти років з дня початку процедури ліквідації банку.
Позивачу у встановлені Законом термін після розпочатої процедури ліквідації гарантована сума: виплачена не була, на що позивачем на адресу у повноваженої особи Фонду (відповідача) скеровано заяву із вимогою про включення до Переліку вкладників, які мають право на отримання гарантованої суми.
Натомість позивачем отримано довідку про стан рахунків та повідомлення про нікчемність правочинів.
02.07.2020 позивач звернулася до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука Віталія Віталійовича із заявою, в якій просила подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо неї, як вкладника, який має право на відшкодування коштів за всіма вкладами та на всю суму, що повинна бути їй виплачена за рахунок Фонду, та надати довідку (виписку) про стан її рахунків, відкритих в ПАТ “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ”.
Оскільки відповіді на дану заяву від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства “БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ” Паламарчука В.В. на адресу позивача не надійшло, позивач, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами визначається     Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" від 23.02.2012 №4452-VI  (далі - Закон №4452-VI, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), яким також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Частиною 1 статті 3 цього визначено, що Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом.
Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом.
Згідно із ст. 27 Закону №4452-VI, уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону   та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).
Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої  статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.
Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства.
Порядок та черговість відшкодування коштів за вкладами Фондом гарантування вкладів фізичних осіб визначається Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженим рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09.08.2012 №14, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.09.2012 за №1548/21860 (далі - Положення №14, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 5 розділу II цього Положення "Діяльність неплатоспроможного банку та уповноваженої особи Фонду із визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами", Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує та надає до Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку такі переліки:
1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, згідно з додатком 2 до цього Положення;
2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону, згідно з додатком 3 до цього Положення;
3) переліки: рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до  статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку; осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону.
Протягом дії тимчасової адміністрації та ліквідації банку уповноважена особа Фонду може надавати зміни та доповнення до переліків.
Згідно із п. п. 1-4 розділу ІІІ Положення № 14 "Порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами", Фонд завантажує поданий уповноваженою особою Фонду Перелік до програмно-апаратного комплексу Фонду та здійснює його перевірку в частині:
1) невключення до Переліку інформації про рахунки вкладників, розмір залишку гарантованої суми яких становить менше 10 гривень або більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, незалежно від кількості вкладів в одному банку;
2) невключення до Переліку інформації про рахунки:
вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 Закону;
за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність", або мають інші фінансові привілеї від банку;
осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане;
вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду;
вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 Закону;
3) наявності необхідних для проведення ідентифікації реквізитів вкладника;
4) коректності реквізитів вкладника та іншої інформації.
Фонд складає на підставі Переліку реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат за формою, наведеною у додатку 5 до цього Положення (далі - Загальний реєстр), що затверджується виконавчою дирекцією Фонду.
Фонд складає зміни та доповнення до Загального реєстру, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду на підставі змін та доповнень до Переліку, прийнятих Фондом.
На підставі рішення виконавчої дирекції Фонду Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів у національній валюті України не пізніше 20 робочих днів (для банків, база даних про вкладників яких містить інформацію про більше ніж 500000 рахунків, - не пізніше 30 робочих днів) з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку.
Судовим розглядом встановлено, що позивач має в ПАТ "Банк Михайлівський" відкритий поточний рахунок, він в силу приписів п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону №4452-VI має статус вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", а отже - відповідно, має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування.
Зважаючи на приписи ст. 27 Закону №4452-VI, відповідач протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку зобов`язаний сформувати перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, включивши до нього позивача як вкладника ПАТ "Банк Михайлівський", та визначити суми, що підлягають відшкодуванню.
В ході апеляційного розгляду встановлено, що відповідачем не заперечується, що інформацію стосовно позивача, як особи, що має право на відшкодування суми вкладу, не включено до переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, через визнання правочину нікчемним.
На час виникнення спірних правовідносин, як зазначено вище, Уповноважену особу наділено повноваженням, зокрема, зі складання переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, а Фонд - відповідний Загальний реєстр.
Уповноважена особа зазначає, що переказ коштів, здійснений на рахунок позивача у ПАТ "Банк Михайлівський", є нікчемним.
Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону №4452-VI, правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: 1) банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 3) банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов`язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; 4) банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; 5) банк прийняв на себе зобов`язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до    Закону України "Про банки і банківську діяльність"; 6) банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Велика палата Верховного Суду в постанові від 11.04.2018 у справі № 910/12294/16 зазначила наступне:
«Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав й обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони.   Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила, а для інших осіб лише у випадках, установлених законом, або за домовленістю з цими особами (стаття 202 Цивільного кодексу України).
Згідно із частинами першою та другою статті 38 Закону України №4452-VI Фонд зобов`язаний забезпечити збереження активів банку, зокрема, забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.
За результатами цієї перевірки виявляються правочини, які є нікчемними в силу приписів (на підставі) закону. При виявленні таких правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними.
Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої     статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону України № 4452-VI) незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою     статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також наступають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків, тому не може вважатись одностороннім правочином, адже він не є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків ані у банку, ані у іншої сторони правочину, віднесеного наказом до нікчемних. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку як суб`єкта господарювання, виданим керівником банку в межах своїх повноважень.»
Колегія суддів зазначає, що відповідач, посилаючись ст. 38 Закону №4452-VI, не надає належних та допустимих доказів на підтвердження того, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; а також того, що здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 215 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України), недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Частиною 1 статті 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із ст. 228 ЦК України, правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.
Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.
У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Виходячи з відзиву відповідач вважає здійснені правочини нікчемними за законом.
Аналіз вищенаведених норм вказує, що оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державним органом, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, то незаконне отримання коштів за рахунок Фонду підпадає під дію частини третьої статті 228 ЦК України  і такий правочин підлягає визнанню недійсним за рішенням суду.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не надано належних доказів на підтвердження висновків щодо визнання нікчемними транзакцій (операцій) щодо списання коштів з відкритого в банку розрахункового рахунку ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" на рахунок позивача, зокрема, звернення до суду із позовом про визнання договорів недійсними, наявності злочинного мотиву дій, який у свою чергу, може бути підтверджений вироком суду, який набрав законної сили. Повідомивши позивача про нікчемність правочину, посадовими особами Фонду не були застосовані наслідки нікчемності правочину.
Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Водночас, у даному випадку грошові кошти залишаються на рахунку позивача, що підтверджується банківською випискою.
Отже, слід застосовувати положення ст. 204 ЦК України, яка передбачає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Крім того, перевірка правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення таких, що є нікчемними, здійснюється Фондом щодо правочинів (у тому числі договорів) укладених саме з банком, як стороною відповідного правочину.
Проте договір (інвестиційний) (з виплатою процентів щомісячно) був укладений між позивачем та ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" і відповідні транзакції були вчинені саме на умовах цього договору.
Частиною 1 статті 1066 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Таким чином, ПАТ "Банк Михайлівський", виконуючи розрахунковий документ ТОВ "ІНВЕСТИЦІЙНО-РОЗРАХУНКОВИЙ ЦЕНТР" на переказ коштів на користь позивача, не набув прав на кошти, які переказувались, а тому ПАТ "Банк Михайлівський" не є стороною переказу коштів, а є лише виконувачем своїх зобов`язань за договором банківського рахунку перед клієнтом, забезпечуючи рух коштів від ініціатора до отримувача переказу, тобто позивача.
Списання та зарахування коштів за банківськими рахунками здійснюється відповідно до договорів обслуговування банківських рахунків та Інструкції про безготівкові рахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 29.03.2004 за №377/8976 (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), згідно з пунктом 1.4 Глави 1 якої розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача.
Відповідно до п. п. 2.16, 2.17 цієї Інструкції банк має право відмовитися від виконання платіжного доручення, якщо клієнт не надав документи і відомості, що потрібні для з`ясування суті діяльності, фінансового стану, або умисно подав неправдиві відомості про себе; якщо операція, яку проводить клієнт, підлягає фінансовому моніторингу відповідно до  Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму".
ПАТ "Банк Михайлівський" підстав для відмови у проведенні розрахункових операцій не було встановлено, у зв`язку з чим здійснено перерахунок коштів відповідно до вимог законодавства України.
Із врахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.
Доводи наведені у апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.
За змістом ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі “Серявін та інші проти України” від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п.29).
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.
Приведені в апеляційній скарзі доводи, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить. 
          Керуючись ст.ст. 229, 238, 241, 243, 250, 308, 311, 315, 316, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,  -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 14.12.2020 по справі № 520/15248/2020 - залишити без змін. 
          Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Я.В. П`янова    Л.В. Любчич