УХВАЛА
17 січня 2022 року
м. Київ
справа №206/4648/19
провадження №51-5444ск21
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого      ОСОБА_1 ,
суддів                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
вивчивши матеріали касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від  11 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року, 
встановив:
У касаційній скарзі засуджений порушує питання про перегляд зазначених судових рішень у касаційному порядку на підставах, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1  ст. 438 КПК.
Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК, касаційний суд дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог вказаної статті.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі вказується обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. 
Проте наведених положень процесуального закону ОСОБА_4 не дотримано. 
Зокрема, у своїй касаційній скарзі, як убачається з її змісту, засуджений порушує питання про скасування оспорюваних судових рішень у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та даними про його особу через суворість, однак не наводить обґрунтувань у чому саме полягає явна несправедливість заходу примусу, з урахуванням положень    ст. 414 КПК, що і є підставою для скасування оспорюваних судових рішень                            з призначенням судового розгляду в суді першої інстанції відповідно до  п. 3 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Крім того, в касаційній скарзі не наведено жодного обґрунтування допущення судами першої та апеляційної інстанцій таких істотних порушень вимог процесуального права, які вплинули на законність прийнятих оскаржуваних судових рішень, і, відповідно до ст. 412 КПК, тягнуть за собою обов`язкове їх скасування на підставі, передбаченій п. 1 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.
Також, в своїй касаційній скарзі ОСОБА_4 стверджує, що в основу обвинувального вироку судом першої інстанції покладено неналежні докази,                       а саме, висновок комісійної судово-автотехнічної експертизи та транспортно- трасологічної експертизи №3062/3063/3064-20 від 27 жовтня 2020 року,  які стали підставою для його засудження, однак як убачається з долученої копії оспорюваної ухвали, ці доводи не були предметом перевірки в суді апеляційної інстанції, так як питання щодо належності та допустимості вказаних доказів сторона захисту в суді апеляційної інстанції під сумнів не ставила, а відтак,                            й немає обґрунтування незаконності оскаржуваного судового рішення, зважаючи на приписи ст. 419 КПК. 
Окрім цього, вкасаційній скарзі засуджений наводить доводи, зміст яких стосується невідповідності висновків суду, викладених у судових рішеннях, фактичним обставинам кримінального провадження, неповноти судового розгляду та правової оцінки доказів, наданої судами першої та апеляційної інстанцій, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом касаційної перевірки.
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування  судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права і переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у касаційній скарзі ОСОБА_4 згаданого обґрунтування й недотримання вимог  ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Відповідно до ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення її без руху і надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 429, ст. 441 КПК, Верховний Суд
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від  11 березня 2021 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 жовтня 2021 року залишити без руху та надати йому строк для усунення вказаних недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії даної ухвали.
У разі неусунення недоліків в установлений строк скарга буде йому повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                             ОСОБА_2                                 ОСОБА_3