УХВАЛА

26 січня 2022 року 
м. Київ

cправа №  904/3546/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
О. О. Мамалуй- головуючий, О. М. Баранець, В. І. Студенець,
розглянувши матеріали касаційної скарги Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021р.
у складі колегії суддів: О. В. Березкіна - головуючий, С. Г. Антонік, О. Г. Іванов
та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р.
суддя: С. П. Панна
за позовом комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпропетровської міської ради
до Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро)
про стягнення заборгованості в сумі 116  157, 85 грн.

ВСТАНОВИВ:

Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі №904/3546/21.

При перевірці матеріалів касаційної скарги Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення, зокрема, у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 

За приписами ч. 7 зазначеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 163 Господарського процесуального кодексу України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову у цій справі є стягнення заборгованості в сумі 116  157, 85 грн., що є меншим ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому у розумінні Господарського процесуального кодексу України справа №904/3546/21 є малозначною.

В касаційній скарзі скаржник зазначає, що справа має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу. 

Розглянувши доводи скаржника, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження, оскільки вони не містять достатніх обґрунтувань про те, що справа має виняткове значення для скаржника, як учасника справи. Саме лише посилання на наявність такої обставини, що не обґрунтована іншими доводами, автоматично не презюмує її існування. Крім того, у поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформульовано різну правову позицію при вирішенні справ з аналогічними обставинами.

Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені пп. "а", "б", "в", "г" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань сторони.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи вищенаведене та зважаючи на конкретні обставини цієї справи і відсутність вагомих аргументів заявника на підтвердження його доводів щодо наявності підстав, що підпадають під дію пп. "в" п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі №904/3546/21, оскільки скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 233, 234, 235, п. 2 ч. 3 ст. 287, п. 1 ч. 1 ст. 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Південно-Східному міжрегіональному управлінню Міністерства юстиції (м. Дніпро) у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі №904/3546/21.

2. Касаційну скаргу Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 24.12.2021р. та на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.08.2021р. у справі №904/3546/21 повернути скаржнику разом з доданими до неї матеріалами.

3. Копію касаційної скарги залишити у Верховному Суді.

4. Копію касаційної скарги залишити в матеріалах справи №904/3546/21.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                           О. О. Мамалуй

Судді                                                                                             О. М. Баранець

                                                                                                      В. І. Студенець