ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2022 року 
м. Київ
cправа №  922/313/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Білоуса В. В. - головуючого, Васьковського О. В., Погребняка В.Я.  
за участю секретаря судового засідання - Кондратюк Л.М.;

за участю представників сторін:
скаржника - арбітражний керуючий Мухітдінов Р.Д.
уповноваженої особи засновників ТОВ "Профагро" Бондаренка В.А. - адвокат Сасіна К.О. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язку "EаsyCon" касаційну скаргу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. 
на постанову Східного апеляційного господарського суду 
від 29.11.2021
у складі колегії суддів: Россолов В.В.- головуючий,  Гетьман Р.А., Шутенко І.А.
та на ухвалу господарського суду Харківської області 
від 14.09.2021
у складі судді Усатого В.О. 
у справі № 922/313/20
за заявою боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро"
про визнання банкрутом,-

ВСТАНОВИВ:
1. Постановою Господарського суду Харківської області від 21.04.2021, крім іншого, визнано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Профагро" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

2. 17.08.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ліквідатора боржника про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладеного між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант" та застосування наслідків недійсності правочину, в якій позивач просив:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладений між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант";

- застосувати наслідки недійсності договору купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладеного між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант", шляхом зобов`язання Величка Олександра Олександровича передати за актом прийому-передачі ліквідатору ТОВ "Профагро" арбітражному керуючому Мухітдінову Рустаму Джурайовичу належної якості наступне майно: десикаш - у кількості 62,00 л; елегант, СЕ - у кількості 0,05 л; реглон супер - у кількості 200,00 л; сідоприт 60% т.к.с. (10 л) - у кількості 52,6 л; скарлет - у кількості 17,92 л; фостоксін - у кількості 2,00 кг; фюзілад форте - у кількості 14,00 л; хармоні 75-у кількості 470,00 кг; шторм - у кількості 2 кг; солома - у кількості 10600,00 тн.; блоки б/в - у кількості 3 шт.; доски 25 мм - у кількості 3 м3; доски 40 мм - у кількості 4 м3; ключник - у кількості 1 шт.; металопрокат в асортименті - у кількості 10 тн; плити перекриття б/в - у кількості 250 шт.; рулон травлений - у кількості 115905,00 кг; фольга алюмінієва - у кількості 14085, 00 кг; аміачна селітра - у кількості 189,1 тн; WD-40 - у кількості 6 шт.; Zollex герметик прокладок силіконовий червоний - у кількості 4 шт.; автоматичний вимикач - у кількості 6 шт.; болти стяжки - у кількості 2800 шт.; вентилятор 310*215 - у кількості 1 шт.; герметик прокладок силіконовий - у кількості 1 шт.; гідравлічний шланг високого тиску - у кількості 1 шт.; запчастини в асортименті - у кількості 15 шт.; лапа 330 мм КПС направлення Україна - у кількості 30 шт.; манжета шкворня - у кількості 2 шт.; масло Лукойл СУПЕР SAE 10W40 АРI 1 л. - у кількості 1 шт.; масло моторне 1 л. полусинтет. - у кількості 1 шт.; масло трансмісійне 5 л. - у кількості 1 шт.; молоток 50*110*3,0 - у кількості 200 шт.; підшипник - у кількості 1 шт.; плоскогубці - у кількості 1 шт.; порошок графітовий - у кількості 10 кг; рідина охолоджуюча (антифриз) концентрат 20 л - у кількості 1 шт.; рідина охолоджуюча (тосол) кан. 20 кг - у кількості 1 шт.; рідина охолоджуюча (тосол) кан. 5 кг - у кількості 3 шт.; серцевина радіатора т-150 - тановою Господарського суду Харківської області від 21.04.2021, крім іншого, задоволено клопотання Головного управління ДПС у Харківській області (вх. 28351 від 03.12.2020), подане на виконання рішення зборів кредиторів та зборів комітету кредиторів, про перехід до ліквідаційної процедури.

- розподілити судові витрати.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій 
3. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.09.2021, зокрема, відмовлено у задоволенні заяви ліквідатора про визнання недійсним правочину та застосування наслідків його недійсності.

4. Не погодившись з рішенням суду, Ліквідатор ТОВ "Профагро" звернувся з апеляційною скаргою.

5. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

Рух касаційної скарги
6.  22.12.2021 Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінов Р.Д. звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою від 22.12.2021 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу господарського суду Харківської області від 14.09.2021  у справі № 922/313/20.

7. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду касаційної скарги Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д.  у справі № 922/313/20 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Білоуса В.В., судді - Васьковського О.В., судді - Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 23.12.2021.

8. Ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021 у складі колегії суддів Білоуса В.В. - головуючого, Васьковського О.В., Огородніка К.М., зокрема, відкрито касаційне провадження у справі № 922/313/20 за касаційною скаргою Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі № 922/313/20; призначено розгляд касаційної скарги на 18.01.2022 о 10      год. 45   хв.                
9. Розпорядженням Заступника керівника апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 17.01.2022 № 29.3-02/132 у зв`язку із відпусткою судді Огородніка К.М. відповідно до приписів Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (зі змінами та доповненнями), призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №      922/313/20.

10. Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 17.01.2022, справу №   922/313/20 за касаційною скаргою Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 розподілено колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, Погребняка В.Я., Васьковського О.В.

11. Ухвалою Верховного Суду від 18.01.2022 прийнято касаційну скаргу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі № 922/313/20, колегією суддів Касаційного господарського суду у складі: Білоуса В.В. - головуючого, суддів: Васьковського О.В., Погребняка В.Я. до свого провадження.

Короткий зміст вимог касаційної скарги з узагальненими аргументами особи, яка подала касаційну скаргу.
12. Не погоджуючись з ухваленими рішеннями, Ліквідатором ТОВ "Профагро"  подано касаційну скаргу в якій останній просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції та ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення яким задовольнити заяву ліквідатора. 

13. Касаційну скаргу мотивовано наступним.

13.1 Судом першої інстанції порушено норми процесуального права, а саме статей 176 - 179, 181 - 185 Господарського процесуального кодексу України, оскільки провадження у справі з розгляду заяви ліквідатора не було відкрито.

13.2 Судами попередніх інстанцій при дослідженні доказів у справі не було враховано правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 03.08.2021 у справі № 870/30/21, від 21.09.2021 у справі № 910/2920/20 (910/14219/20).

13.3 Судами помилково зазначено про те, що зміна керівників товариства не може свідчити про незаконність укладених правочинів, оскільки в цьому випадку, всі зазначені колишні директори, учасники ТОВ "Профагро" є пов`язаними особами, перебували у змові та умисно вчиняли фраудаторні правочини.  

14. Скаржник в судовому засіданні 18.01.2022 підтримав касаційну скаргу з підстав викладених в ній.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі
15. Уповноваженої особою засновників ТОВ "Профагро" Бондаренком В.А. подано відзив на касаційну скаргу в якому останній просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення залишити без змін, мотивуючи вказаний відзив дотриманням судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права.

16. Представник Бондаренка В.А. в судовому засіданні 18.01.2022 заперечила проти касаційної скарги з підстав викладених у відзиві.

Розгляд клопотань Верховним Судом
17. Величко О.О. подано клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги на іншу дату.

18. Вказане клопотання мотивоване тим, що Величко О.О. не отримував копії касаційної скарги та ухвали Верховного Суду від 23.12.2021 про відкриття касаційного провадження, а про вказану ухвалу він дізнався 11.01.2022 з Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому був позбавлений можливості забезпечити належне представництво своїх інтересів у суді.

19. Скаржник в судовому засіданні 18.01.2022 заперечив проти вказаного клопотання.

20. Представник Бондаренка В.А. в судовому засіданні 18.01.2022 підтримала вказане клопотання.

21. Розглянувши вказане клопотання колегія суддів дійшла наступних висновків.

21.1 Частиною першою   статті 13 Господарського процесуального кодексу України   встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

21.2 Відповідно до частини першої   статті 216 Господарського процесуального кодексу України   суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою   статті 202 цього Кодексу.

21.3 Згідно частини другої   статті 202 Господарського процесуального кодексу України   суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього   Кодексу   судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

21.4 Провадження за вказаною касаційною скаргою у цій справі відкрито ухвалою Верховного Суду від 23.12.2021.

21.5 Згідно даних з сайту АТ "Укрпошта", за ідентифікатором поштових відправлень № 0101617051096 копію ухвали Верховного Суду від 23.12.2021 Величко О.О. отримано 30.12.2021.

21.6 З наведеного убачається, що Величко О.О. мав достатньо часу для забезпечення належного представництва своїх інтересів в суді касаційної інстанції.

21.7 Тому, суд касаційної інстанції в цьому випадку не визнає поважними причини неявки в судове засідання 18.01.2022 у цій справі уповноваженого представника Величко О.О..

21.8 Також, ухвалою від 23.12.2021 явка учасників справи в судове засідання 18.01.2022 не визнавалася обов`язковою.

21.9 Окрім того, відповідно до пункту 7 частини першої   статті 129 Конституції України   однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

21.10 Згідно   статті 9 Конституції України   чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

21.11 Пунктом 1   статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, учасником якої є Україна, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

21.12 Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

21.13 Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

21.14 З огляду на викладене, колегія суддів вважає за можливе розглядати касаційну скаргу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі № 922/313/20 за відсутності представника Величко О.О.. Відсутність представника Величко О.О. в цьому випадку не перешкоджає розгляду касаційної скарги та не повинна заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

21.15 З огляду на викладене, у суду відсутні підстави для задоволення вказаного клопотання про відкладення розгляду касаційної скарги на іншу дату.

Позиція Верховного Суду
22. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представників сторін, обговоривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

23. Відповідно статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

24. Суд касаційної інстанції саме в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено наступне.

25.1 Постановою Господарського суду Харківської області від 21.04.2021, крім іншого, задоволено клопотання Головного управління ДПС у Харківській області (вх. 28351 від 03.12.2020), подане на виконання рішення зборів кредиторів та зборів комітету кредиторів, про перехід до ліквідаційної процедури.

25.2 Процедуру розпорядження майном ТОВ "Профагро" (код ЄДРПОУ 34955297, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, корп. Г-2, кімн. 3) та повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Дейнеки В.М. (свідоцтво № 1770 від 30.11.2016)   припинено.

25.3 Визнано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю "Профагро" (код ЄДРПОУ 34955297, м. Харків, пров. Іванівський, буд. 5, корп. Г-2, кімн. 3) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців.

25.4 Ліквідатором боржника призначено арбітражного керуючого Мухітдінова Рустама Джурайовича свідоцтво на право здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 30.03.2016
№ 1759.

25.5 17.08.2021 до Господарського суду Харківської області надійшла заява ліквідатора боржника, в якій останній зазначає, що 18.11.2019 року між ТОВ "Профагро" в особі директора Величко О.О. та ТОВ "Постачально - торгова компанія "Гарант" в особі уповноваженої особи Середіної Д.Ю., яка діє на підставі довіреності, укладено договір купівлі-продажу товару № 1811.

25.6 Відповідно до пункту 3.1 Договору загальна сума цього договору складається з цін товарів, що постачаються в період дії цього договору та вказуються у видаткових накладних.

25.7 За твердженням ліквідатора, відповідний правочин укладено з метою введення в оману кредиторів, без мети створення наслідків у вигляді його реального виконання. Ліквідатор зазначає про те, що дії керівників боржника свідчать про те, що підприємство умисно доведено до банкрутства, оспорюваний правочин вчинений на шкоду кредиторам з метою уникнення виконання зобов`язань перед ТОВ "Агріі Україна".

26. Ухвалюючи оскаржувані судові рішення суди попередніх інстанцій виходили зокрема з того, що зміна керівників товариства не може свідчити про незаконність укладених правочинів.

27. Колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає передчасними вказані висновки судів попередніх інстанцій з огляду на таке.

27.1 Відповідно до частини першої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, якщо вони завдали збитків боржнику або кредиторам, з таких підстав: боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

27.2 Згідно частини другої статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав: боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог; боржник уклав договір із заінтересованою особою; боржник уклав договір дарування. 

27.3 Як встановлено судами попередніх інстанцій, обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначав про наявність обставин зміни керівників товариства та укладення оспорюваного правочину з метою уникнення зобов`язань перед кредиторами. 

27.4 При розгляді спорів щодо визнання недійсними правочинів укладених боржником   належить брати до уваги, що дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямування їх на завдання шкоди кредиторам.

27.5 Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 

27.6 Згідно із частинами другою та третьою статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

27.7 Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. 

27.8 Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

27.9 Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

27.10 Разом з тим, суди попередніх інстанцій при ухваленні судових рішень, надаючи оцінку вказаним твердженням позивача, належним чином не дослідили наявність чи відсутність заінтересованості чи пов`язаності вказаних осіб та можливий вплив вказаних обставин на обґрунтованість заявленого позову.

27.11 При цьому, суди попередніх інстанцій обмежилися лише посиланням на те, що зміна керівників товариства не може свідчити про незаконність укладених правочинів.  
27.12 Відповідно до   статті 86 Господарського процесуального кодексу України   суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

27.13 Суд акцентує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

27.14 Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

27.15 Відповідно до діючого законодавства обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

27.16 Оскаржувані ухвала суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції таким вимогам закону не відповідають.

27.17 Рішення суду має прийматися у цілковитій відповідності з нормами матеріального та процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних та допустимих доказів у конкретній справі.

27.18 Вказані вимоги судами першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних ухвали та постанови не були дотримані.                                    

27.19 Згідно пункту 2 частини першої   статті 308 Господарського процесуального кодексу України   суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

28. Окрім того, колегія суддів зауважує, що згідно з нормами статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

29. Згідно з частиною першої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. 

30. Частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника. Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

31. Вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 1811 від 18.11.2019, укладеного між боржником ТОВ "Профагро" та ТОВ "Постачально-торгова компанія "Гарант" є спором про визнання недійсним правочину укладеного боржником, стороною якого є боржник, а відтак вирішення цього спору підпадає під регулювання статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства.

32. Відповідно до частини другої статті 161 Господарського процесуального кодексу України заявами по суті справи є, зокрема, позовна заява; відзив на позовну заяву(відзив).

33. Згідно статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства правочини, вчинені боржником, можуть визнаватися недійсними господарським судом у межах справи про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора.
34. З урахуванням цього та положень статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, статті 161 Господарського процесуального кодексу України, заява вказана в статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства є різновидом заяв по суті справи і має розглядатися в порядку позовного провадження за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України.

35. Із матеріалів справи убачається, що позивачем подано саме позовну заяву.

36. Приписами статті 12 Господарського процесуального кодексу України  господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Відтак однією із форм господарського судочинства є позовне провадження. Спір про визнання недійсним правочину укладеного боржником, стороною якого є боржник має вирішуватись у порядку позовного провадження.

37. Враховуючи наведене, суди попередніх інстанцій помилково розглянули вказану позовну заяву не в порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з посиланням на приписи статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки вказана норма визначає особливі підстави для визнання недійсними правочинів вчинених боржником, тоді як порядок розгляду спорів про визнання таких правочинів недійсними встановлений статтею 7 Кодексу України з процедур банкрутства.  

38. З огляду на зазначене, Касаційний господарський суд дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій при розгляді справи порушено норми процесуального закону - статей 12, 86   Господарського процесуального кодексу України та невірно застосовано норми матеріального права - статей 3, 13 Цивільного кодексу України, статей 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, а тому ухвала суду першої інстанції від 14.09.2021 та постанову суду апеляційної інстанції від 29.11.2021 слід скасувати, а справу № 922/313/20 у скасованій частині слід направити до Господарського суду Харківської області на новий розгляд.

39. При новому розгляді суду необхідно належним чином, повно та всебічно дослідити дійсні обставини справи, дати належну оцінку зібраним у справі доказам, їх належності та допустимості, доводам та запереченням сторін і в залежності від встановленого та вимог закону, з урахуванням зауважень викладених в цій постанові, постановити законне та обґрунтоване рішення.

40. Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що судові рішення у справі № 922/313/20 підлягають скасуванню, а справа у скасованій частині направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до   статті 129 Господарського процесуального кодексу України   судом не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 15.01.2020 № 460-IX, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" Арбітражного керуючого - Мухітдінова Р.Д. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та на ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі № 922/313/20 задовольнити частково.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 29.11.2021 та ухвалу Господарського суду Харківської області від 14.09.2021 у справі № 922/313/20 скасувати. Справу № 922/313/20 щодо розгляду позовної заяви вх.№ 3293/21 від 17.08.2021 про визнання недійсним договору купівлі - продажу № 1811 від 18.11.2019 направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                      В. В. Білоус

Судді                                                                                                   О. В. Васьковський

                                                                                               В. Я. Погребняк