ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2022 року 
м. Київ

cправа №  910/9822/20 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Уркевич В. Ю.,
секретар судового засідання - Кравчук О. І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група "Київміськбуд"
на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група "Київміськбуд"
до Приватного акціонерного товариства "Домобудівельний комбінат № 1",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент",
про визнання договору недійсним.

(У судовому засіданні взяв участь представник позивача - Тарасов С. О.),

1. Короткий зміст позовних вимог і заперечень
1.1. У липні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група "Київміськбуд" (далі - ТОВ "ІБГ "Київміськбуд") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Домобудівельний комбінат № 1" (далі - ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1") про визнання недійсним з моменту укладання договору від 29.11.2013 № 29/11-13 укладеного між ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Укрбуд Девелопмент" (далі - ТОВ "Укрбуд Девелопмент") про будівництво комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ (далі - спірний договір), а також стягнення з ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" збитків у сумі 140 000,00 грн. У поданій позовній заяві ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" також просило визнати поважними причини пропуску позовної давності та поновити строк для звернення до суду з цим позовом.
1.2. 12.01.2021 від ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання про відмову від частини позовних вимог, в якій ТОВ "ІБГ   "Київміськбуд" просить прийняти його часткову відмову від позовних вимог в частині стягнення збитків у сумі 140 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021 (з урахуванням ухвали від 15.02.2021) прийнято відмову ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" від частини позовних вимог у частині стягнення збитків у сумі 140 000,00 грн та закрито провадження у справі № 910/9822/20 у цій частині.
Таким чином, оскільки ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" відмовилося від частини позовних вимог (у частині вимоги про стягнення збитків у сумі 140 000,00 грн) та відмову прийнято ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2021, вимогою ТОВ   "ІБГ "Київміськбуд", яка є предметом розгляду у цій справі, є визнання спірного договору недійсним з моменту його укладення.
1.3. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є забудовником земельної ділянки за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ. На думку ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", під час укладення спірного договору ПрАТ   "Домобудівельний комбінат № 1" діяло недобросовісно та з порушенням законодавства, що позбавило ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та майно, використане в процесі будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом. ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" зазначає, що за умовами спірного договору ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" передало ТОВ   "Укрбуд Девелопмент" майнові права на 100 % об`єкта будівництва, у тому числі майнові права на 100 % об`єктів інвестування в об`єкті будівництва для подальшого відчуження та подальшої передачі фізичним та юридичним особам.
Позивач вважає, що ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та ТОВ "Укрбуд Девелопмент" уклали договір всупереч положень Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та Київською міською радою  (далі - договір оренди землі), закінчився 06.08.2009. Відповідно ПрАТ   "Домобудівельний комбінат № 1" не мало права на користування земельною ділянкою та на здійснення будівництва на цій ділянці. 
На думку позивача, права і обов`язки замовника будівництва належать йому в силу закону, постанови Вищого господарського суду України від 06.11.2012 у справі № 5011-68/2738-2012 (якою залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2012 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2012). При цьому ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" при укладенні з ТОВ "Укрбуд Девелопмент" спірного договору було відомо про існування рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2012 у справі №   5011-68/2738-2012.
2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 (суддя Борисенко   І.   І.), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 (Євсіков О. О. - головуючий, судді Корсак В. А., Сітайло Л. Г.), у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.
2.2. Судові рішення мотивовані тим, що: доводи ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" щодо незаконності користування ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" земельною ділянкою та посилання на закінчення строку оренди земельної ділянки є безпідставними та необґрунтованими; ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" не довело наявності підстав, визначених статтями 203, 215 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), з якими закон пов`язує можливість визнання правочину недійсним, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову.
Щодо позовної давності суд зазначив, що оскільки встановлено відсутність порушення прав позивача при зверненні з цим позовом, суд відмовляє в позові по суті з підстав його необґрунтованості, а тому не застосовує позовну давність у цій справі.
3. Короткий зміст касаційної скарги і заперечення на неї
3.1. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 та постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 910/9822/20, ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить рішення та постанову скасувати, прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю.
3.2. За змістом касаційної скарги її подано на підставі положень пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України). 
3.3. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували положення норм процесуального права, а саме статті 75 ГПК України без урахування висновку щодо застосування зазначеної норми права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у постанові від 20.03.2020 у справі № 910/2360/19. Скаржник наголошує, що суд апеляційної інстанції посилається на обставини, встановлені, зокрема, у справах, щодо яких позивач надав належні та допустимі докази на спростування таких обставин, а також суд не встановив обставини справи на підставі належних та допустимих доказів, посилаючись виключно на преюдиційні обставини, встановлені у рішеннях судів. Скаржник також зазначає, що судом апеляційної інстанції не враховано посилання ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на обставини, встановлені у постанові Вищого господарського суду України від 03.07.2014 у справі № 910/25619/13 у частині того, що строк дії договору оренди землі (кадастровий номер 8 000 000 000:91:005:0019), укладеного між ПрАТ   "Домобудівельний комбінат № 1" та Київською міською радою закінчився 06.08.2009. Зазначена обставина, на думку скаржника, має преюдиційне значення для розгляду цієї справи (№ 910/9822/20), що не враховано судами першої та апеляційної інстанцій. Скаржник акцентує увагу на ненаданні самостійної оцінки судами попередніх інстанцій обставинам, встановленим у справі № 910/4540/19.
На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, скаржник також зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували положення норм матеріального права, а саме статей 16, 203, 215 ЦК України без урахування висновку щодо застосування зазначених норм права у подібних правовідносинах, викладеного Верховним Судом у постановах від 22.06.2020 у справі №   177/1942/16-ц та від 10.03.2021 у справі № 201/8412/18. Скаржник наголошує, що на час укладення спірного договору ПрАТ "Домобудівний комбінат № 1" не мало статусу орендаря земельної ділянки, розташованої за адресою: узвіз Герцена, 32 м. Київ. Такі обставини, на думку скаржника, є обґрунтованою підставою для визнання спірного договору недійсним саме на час його укладення.
ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" також зазначає, що суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норми матеріального права, а саме статті 33 Закону України "Про оренду землі" без урахування висновку щодо застосування зазначеної норми права у подібних правовідносинах, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 22.09.2020 у справах №   313/350/16-ц та № 159/5756/18. Скаржник наголошує, що на час укладення спірного договору договір оренди землі не діяв, оскільки поновлення оренди земельної ділянки, а тому і права користування такою земельною ділянкою відбулося лише після ухвалення Київською міською радою рішення від 23.09.2014 № 252/252. На думку скаржника, договір оренди землі поновлено з 11.06.2014, тобто після укладення спірного договору. 
3.4. Скаржник також акцентує на тому, що судами попередніх інстанцій застосовано висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 31.08.2020 у справі №   922/3582/19, від 18.11.2019 у справі №   902/761/18, від 23.10.2019 у справі №   917/1307/18, від 20.08.2020 у справі №   914/1680/18, які не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, оскільки прийняті не у подібних правовідносинах.
3.5. ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" вважає, що господарський суд першої інстанції не дослідив та не надав оцінки договорам від 10.11.2008 № Г/32 від та від 16.01.2012 № 1-Г/32, які є дійсними та не розривалися, не визнавалися недійсними ані в судовому, ані в позасудовому порядках.
3.6. Скаржник також посилається на те, що судами попередніх інстанцій під час розгляду цієї справи враховано докази, які відповідно до положень статті 77 ГПК України є неприпустимими. Так, на думку скаржника, письмові докази, подані відповідачем у виді витягів, виписок, рішень, постанова та ухвал судів не відповідають вимогам Національного стандарту України, вимогам встановленим ГПК України.
3.7. Заявник також наголошує на порушенні судами попередніх інстанцій строків розгляду справи, встановлених у статтях 177, 195, 273 ГПК України. Зокрема, ТОВ   "ІБГ "Київміськбуд" наголошує, що розгляд справи у підготовчому засіданні тривав близько 8 місяців, а розгляд справи по суті - близько 3 місяців. При цьому місцевий господарський суд не скористався положеннями статті 177 ГПК України та не продовжив строк розгляду справи. Розгляд справи у суді апеляційної інстанції тривав близько 4 місяців. 
3.8. Скаржник також наголошує, що всі процесуальні дії вчинені у цій справі Мітченко Тетяною Василівною щодо представництва інтересів відповідача, є такими, що вчинені особою, яка не мала повноважень, а тому не мали бути прийняті та досліджені судом першої інстанції.
3.9. 31.01.2022 від відповідача надійшов відзив на касаційну скаргу. Водночас позичав надіслав клопотання про відмову у прийнятті відзиву з огляду на пропуск строку щодо його подання. Колегія суддів відхиляє зазначене клопотання, оскільки ухвалою про відкриття провадження було встановлено строк для подання відзиву, а саме до 31.01.2022, а тому наведені доводи позивача є помилковими. Однак, оскільки до відзиву на касаційну скаргу представниця Мітченко Т. В. як на підтвердження наявності відповідних повноважень подала копію довіреності низької якості копіювання і встановити весь обсяг повноважень неможливо, у Верховного Суду відсутні підстави для прийняття до розгляду вказаного відзиву. 
4. Фактичні обставини справи, встановлені судами
4.1. Як свідчать матеріали справи та установили суди попередніх інстанцій, рішенням Київської міської ради "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" від 26.06.2003 № 549-10/709 вирішено: затвердити проект відведення земельної ділянки Закритому акціонерному товариству "Домобудівельний комбінат № 1" для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на узвозі Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва; припинити право користування земельною ділянкою площею 1,82 га, відведеною Вищій партійній школі при ЦК Компартії України відповідно до переліку підприємств, установ та організацій, яким відводяться земельні ділянки у Шевченківському районі, додатка 4 до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.08.1987 №   845 "Об отводе земельних участков предприятиям, учреждениям и организациям для строительства объектов" та віднести її до земель запасу житлової та громадської забудови; передати Закритому акціонерному товариству "Домобудівельний комбінат № 1", за умови виконання пункту 1.1 цього рішення, у короткострокову оренду на 5 років земельну ділянку площею 1,80 га для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на узвозі Герцена, 32, у Шевченківському районі м.   Києва за рахунок земель запасу житлової та громадської забудови; визнати таким, що втратив чинність, пункт про відведення земельної ділянки Вищій партійній школі при ЦК Компартії України відповідно до переліку підприємств, установ та організацій, яким відводяться земельні ділянки у Шевченківському районі, додатка 4 до рішення виконавчого комітету Київської міської Ради народних депутатів від 24.08.1987 № 8   45 "Об отводе земельних участков предприятиям, учреждениям и организациям для строительства объектов". Закритому акціонерному товариству "Домобудівельний комбінат № 1": виконувати обов`язки землекористувача відповідно до вимог статті 96 ЗК України; у місячний термін замовити у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київради (КМДА) документ, що посвідчує право користування земельною ділянкою; забезпечити вільний доступ для прокладання нових, реконструкції та експлуатації існуючих інженерних мереж та споруд, розміщених у межах земельної ділянки; виконати вимоги, викладені в листах Головного управління містобудування та архітектури від 31.03.2003 № 18-843, головного державного санітарного лікаря м. Києва від 03.04.2003 № 2154, Державного управління екології та природних ресурсів в м. Києві від 17.04.2003 № 08-8-20/2960 та Управління охорони пам`яток історії, культури та історичного середовища від 21.04.2003 №   2032; питання відшкодування відновлюючої вартості зелених насаджень (акт обстеження зелених насаджень від 07.04.2003 № 71) та інші майново-правові питання вирішувати в установленому порядку; питання щодо пайової участі вирішити відповідно до рішення Київради від 27.02.2003 № 271/431 "Про пайову участь (внески) інвесторів (забудовників) у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури м. Києва"; передати Головному управлінню житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 5 % загальної площі будинків (крім службової), а по земельних ділянках у центральній частині міста Києва, яка визначається Генеральним планом розвитку міста, - 10 % загальної площі будинків (крім службової) на підставі пункту 50 рішення Київської міської ради від 28.12.2002 № 232/392 "Про бюджет міста Києва на 2003 рік". Попереджено землекористувача, що право користування земельною ділянкою може бути припинено відповідно до положень статей 141, 143 ЗК України.
26.07.2004 Київська міська рада (як орендодавець) та Закрите акціонерне товариство "Домобудівельний комбінат № 1" (у подальшому змінено організаційно-правову форму на ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1") (як орендар) уклали договір оренди земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В. З. та зареєстрований в реєстрі за №   752, за умовами якого орендодавець на підставі пункту 1 рішення Київської міської ради від 26.06.2003 № 549-10/709 за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку (далі - об`єкт оренди або земельна ділянка), визначену цим договором.
Пунктом 2.1 вказаного договору оренди землі визначено, що об`єктом оренди відповідно до цього договору є земельна ділянка з  такими характеристиками: місце розташування - узвіз Герцена, 32 (у Шевченківському районі м. Києва);  розмір - 1,7951 га; цільове призначення - для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями; кадастровий номер 8000000000:91:005:0019. Договір укладено на п`ять років (пункт 3.1 договору оренди землі).
Відповідно до пункту 6.1 договору оренди землі передача земельної ділянки здійснюється за актом приймання-передачі об`єкта оренди в день державної реєстрації цього договору.
Право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору (пункт 6.2 договору оренди землі).
Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 06.08.2004 за № 91-6-00314.
За актом приймання-передавання орендованого майна від 06.08.2004 Київська міська рада на виконання умов договору оренди передала орендарю земельну ділянку: місце розташування - узвіз Герцена, 32 (у Шевченківському районі м.   Києва); розмір - 1,7951 га; цільове призначення - для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями; кадастровий номер 8000000000:91:005:0019.
Зазначені обставини встановлено у постанові Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі № 910/4540/19, якою рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у цій справі залишено без змін.
14.12.2006 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві видано дозвіл на проведення будівельних робіт за № 2323-Швс.
11.05.2006 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1", Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" (далі - ТОВ "БІК "Інтербудінвест") та Товариство з обмеженою відповідальністю "Нові будівельні технології-1" уклали договір №Р/003/01 пайової участі у будівництві комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом по узвозу Герцена, 32 (далі - договір №003/01), за умовами до п. 1.6 якого (в редакції додаткової угоди №001 від 26.09.2006) ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" передало ТОВ "Будівельно-інвестиційна компанія "Інтербудінвест" функції замовника на термін будівництва об`єкту.
21.12.2006 ТОВ "БІК "Інтербудінвест" та ДП "ФК "Інтербудінвест" уклали договір № 3-З/06 "Управителя з Забудовником комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на узвозі Герцена, 32, в Шевченківському районі м. Києва Фонду фінансування будівництва виду А" (далі - договір № 3-З/06), за умовами якого ДП "ФК "Інтербудінвест" є управителем, а ТОВ "БІК "Інтербудінвест" - забудовником вищевказаного об`єкта будівництва.
За умовами договору № 3-З/06 управитель, який діє на праві довірчої власності в інтересах довірителів, замовив забудовнику збудувати належної якості три багатоквартирні 22- 25-поверхові 1-під`їзні житлові будинки з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом загальною площею будинків 38.239,78 кв. м на земельній ділянці площею 1,7951 га на узвозі Герцена, 32 в Шевченківському районі м. Києва (далі - об`єкт будівництва), ввести його в експлуатацію та передати об`єкти інвестування довірителям ФФБ у власність у встановлені договором строки та на умовах, визначених правилами ФФБ, а управитель зобов`язався забезпечити своєчасне фінансування будівництва за рахунок грошових коштів, отриманих у довірчу власність за укладеними з довірителями договорами про участь у ФФБ.
21.12.2006 ТОВ "БІК "Інтербудінвест" та ДП "ФК "Інтербудінвест" уклали договір доручення № 3-Д/06, за умовами якого ТОВ "БІК "Інтербудінвест" доручило ДП "ФК "Інтербудінвест" виконати функції забудовника на підставі договору № 3-З/06 з відкладальною умовою: ДП "ФК "Інтербудінвест" набуває прав на виконання функцій забудовника у разі невиконання забудовником взятих на себе зобов`язань за договором.
10.11.2008 угодою № Р/003/01 договір № Р/003/01 від 11.05.2006 було розірвано.
10.11.2008 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та ТОВ "БІК "Інтербудінвест", діючи на підставі угоди №Р/003/01 від 10.11.2008 про розірвання договору № Р/003/01 від 11.05.2006, уклали договір № Г/32 пайової участі у будівництві комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом на узвозі Герцена, 32, предметом якого згідно з п. 1 цього договору є сукупність організаційно-технічних, фінансових та інших заходів з реалізації інвестицій в об`єкт у формі проведення (здійснення) проектних, будівельних, пусконалагоджувальних та інших робіт з його розміщення, будівництва, облаштування та експлуатації. ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" передає ТОВ "БІК "Інтербудінвест" функції замовника (забудовника) та інвестора на термін будівництва об`єкта, окрім тих, що є невіддільними від ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" як землекористувача (п. 1.6 договору).
Рішенням Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 у справі № 39/40 за позовом ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" до ТОВ "БІК "Інтербудінвест", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача      ДП "ФК "Інтербудінвест", про розірвання договору № Г/32 від 10.11.2008 та за зустрічним позовом ТОВ "БІК "Інтербудінвест" до ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" про розірвання договору № Г/32 від 10.11.2008, у задоволенні первісного позову відмовлено, зустрічні позовні вимоги задоволено повністю.
Постановою Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2011 у справі №   39/40 рішення суду від 27.05.2011 скасовано та прийнято нове рішення, яким первісний позов задоволено, в задоволенні зустрічних вимог відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 13.09.2011 у справі № 39/40 постанову Київського апеляційного господарського суду від 18.07.2011 та рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2011 скасовано, справу направлено на новий розгляд.
20.10.2011 ТОВ "БІК "Інтербудінвест" (сторона-1) та ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" (сторона-2) уклали договір № Г/32-2 про забезпечення виконання робіт із завершення будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на узвозі Герцена, 3, у Шевченківському районі м. Києва, за умовами п. 3.3.1 якого сторона-1 і сторона-2 разом виконують функції замовника будівництва.
16.01.2012 ДП "ФК "Інтербудінвест" та ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" уклали договір №1-Г/32, за      яким ДП "ФК "Інтербудінвест" делегувало, а      ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" прийняло на себе виконання функцій забудовника комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом на узвозі Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва. За даним договором ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" прийняло майнові права на об`єкт незавершеного будівництва.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.04.2012 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 14.08.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 06.11.2012) у справі № 5011-68/2738-2012 визнано ТОВ "ІБК "Київміськбуд" забудовником комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.05.2012 у справі № 39/40-31/359      (прийнятим за результатами нового розгляду справи № 39/40), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 у цій справі, у задоволенні первісного позову про      розірвання договору № Г/32 від 10.11.2008 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову про      розірвання договору № Г/32 від 10.11.2008 відмовлено.
Вказаним рішенням господарського суду у справі № 39/40-31/359 встановлено наступне: земельна ділянка на узвозі Герцена, 32 в Шевченківському районі м.   Києва знаходилась в оренді у ЗАТ "ДБК №1" на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.07.2004, який був зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів КМДА 06.08.2004. Звернення ЗАТ "ДБК № 1" щодо подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки було зареєстроване в Київській міській раді 10.11.2008 за № 29/281-737 (тобто, більше ніж за півроку до завершення дії договору оренди), що підтверджується листом Головного управління земельних ресурсів від 07.07.2011 № 07-387/18784. Користування земельною ділянкою на узвозі Герцена, 32, у Шевченківському районі м. Києва не припинилося і до державної реєстрації договору про поновлення оренди земельної ділянки орендар продовжує сплачувати за неї орендну плату, що підтверджується листом Головного управління земельних ресурсів від 11.08.2011 № 05-358/22919. Таким чином, земельна ділянка на даний час (30.05.2012) не вибула з користування орендаря. Дію дозволу на виконання будівельних робіт № 0370-Шв/С від 26.05.2008 було продовжено до 24.06.2011. Відповідно до п. 8 Прикінцевих положень Закону України "Про регулювання містобудівної дальності" дозволи на виконання будівельних робіт, отримані до набрання чинності цим Законом, є дійсними до завершення будівництва об`єкта. Таким чином, на дату 30.05.2012 дозвіл на виконання будівельних робіт є чинним і дозволяє здійснювати будівельні роботи.
11.05.2012 ТОВ "БІК "Інтербудінвест" та ДП "ФК "Інтербудінвест" підписали акт передачі об`єкта незавершеного будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, згідно з яким ТОВ "БІК "Інтербудінвест" передало, а ТОВ "ФК "Інтербудінвест" прийняло об`єкт незавершеного будівництва - комплекс житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32 м. Київ, готовність якого згідно з довідкою БТІ від 01.07.2011 № 32435 становить 12% і його балансова вартість складає 36      789      623,21 грн, сторони за даним актом не мають одна до одної майнових та фінансових претензій.
14.05.2012 ДП "ФК "Інтербудінвест" та ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" підписали акт № 1 передачі об`єкта незавершеного будівництва комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, згідно з яким ДП "ФК "Інтербудінвест" передало, а ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" прийняло об`єкт незавершеного будівництва - комплекс житлових будинків з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, готовність якого згідно з довідкою БТІ від 01.07.2011 № 32435 становить 12 % і його балансова вартість складає 36      789      623,21 грн; сторони за даним актом не мають одна до одної майнових та фінансових претензій.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2012 у справі № 2a-13252/12/2670 відмовлено у позові ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" до КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" про визнання протиправною відмови в проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за будівельною адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, зобов`язання вчинити певні дії з реєстрації за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" права власності на вказаний об`єкт незавершеного будівництва.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 у справі № 2a-13252/12/2670 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2012 у цій справі та прийнято нову постанову, якою задоволено позовні вимоги ТОВ "ІБГ "Київміськбуд"; визнано протиправною відмову КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна" щодо реєстрації права власності на об`єкт незавершенного будівництва - об`єкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ. Зобов`язано Реєстраційну службу Головного управління юстиції у м. Києві вчинити дії щодо державної реєстрації за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" права власності на об`єкт незавершенного будівництва - комплекс житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ.
29.11.2013 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та ТОВ "Укрбуд Девелопмент" уклали договір № 29/11-13 (предмет спору) про будівництво комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, за умовами якого сторони договору зобов`язались на засадах відповідної участі кожної сторони здійснювати будівництво об`єкта згідно з проектно-кошторисною документацією. В рамках цього договору ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" є замовником будівництва об`єкта.
В рамках цього договору ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" є замовником будівництва об`єкта. ТОВ "Укрбуд Девелопмент" є також генеральним інвестором-генпідрядником будівництва. Для реалізації цього договору ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" передає, а ТОВ "Укрбуд Девелопмент" приймає частину функцій замовника. Обсяг прав та обов`язків, що передаються ТОВ "Укрбуд Девелопмент" для виконання функцій замовника будівництва об`єкта, визначено цим договором (п. п. 2.2, 2.3 договору). 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України у справі № К/800/7853/14 від 17.02.2014 зупинено виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 у справі у справі № 2а-13252/12/2670.
25.02.2014 (тобто після прийняття Вищим адміністративним судом України ухвали у справі від 17.02.2014 № К/800/7853/14) на підставі постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013 у справі № 2a-13252/12/2670 державним реєстратором прав на нерухоме майно Державної реєстраційної служби України Сіволіним М. Ю. (далі - державний реєстратор Сіволін М. Ю.) прийнято рішення (індексний №   11163570) про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво - комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, у м. Києві за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" (вказано у постановах Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014, ухвалі Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі № 826/3204/14 та ухвалі Вищого адміністративного суду України від 30.07.2014 у справі № К/800/37277/14, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на судові рішення у справі №826/3204/14). 
Під час розгляду справи апеляційним господарським судом ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" надало ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.02.2020 у справі № 826/3204/14, якою заяву ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" про виправлення описки у судовому рішенні задоволено. Виправлено описку, допущену у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014, шляхом зазначення дати рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві, номер запису про право власності № 4782934, щодо внесення запису про право власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" - 13.02.2014.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у справі № 910/25619/13 (залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014) визнано за ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" право оренди земельної ділянки загальною площею 1,7951 га на узвозі Герцена, 32, у Шевченківському районі м. Києва для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на умовах визначених договором № 91-6-00314 від 06.08.2004. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки № 91-6-00314 від 06.08.2004 загальною площею 1,7951 га на узвозі Герцена, 32, кадастровий номер: 8   000   000   000:91:005:0019, укладеного між Київської міською радою і ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" в редакції, наведеній у резолютивній частині цього рішення.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2014 скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 12.02.2013, залишено в силі постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.11.2012 у справі № 2a-13252/12/2670. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15.04.2014 року у справі № 2a-13252/12/2670 встановлено, що у ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" відсутні правові підстави для реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна. Також у вказаній ухвалі судом відмічено, що ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" не є орендарем або власником (користувачем) земельної ділянки, на якій будується об`єкт, та не має дозволу на проведення будівництва - всупереч визнанню його забудовником за рішенням суду (рішення Господарського суду міста Києва від 26.04.2012 у справі № 5011-68/2738-2012). 
У зв`язку з тим, що державним реєстратором Сіволіним М. Ю. було вчинено дії з державної реєстрації права власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ заступник прокурора Шевченківського району міста Києва звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до державного реєстратора Сіволіна М. Ю., Державної реєстраційної служби України, Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві, за участю третьої особи - ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", в якій просив: визнати протиправним рішення державного реєстратора Сіволіна   М.   Ю. від 25.02.2014, індексний № 11163570, про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32 м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", зобов`язати державну реєстраційну службу України скасувати рішення від 25.02.2014, індексний №11163570, про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32 м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", визнати протиправними рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві від 13.02.2014 № 4782934 щодо внесення запису про право власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32 у м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд".
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014 у справі №   826/3204/14 позовні вимоги заступника прокурора Шевченківського району міста Києва задоволено повністю, визнано протиправним рішення державного реєстратора Сіволіна М. Ю. від 25.02.2014, індексний № 11163570, про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, у м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд". Зобов`язано державного реєстратора Сіволіна М. Ю. скасувати рішення від 25.02.2014 індексний № 11163570 про державну реєстрацію права власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" та визнано протиправним рішення Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м.   Києві від 25.02.2014 номер запису про право власності 4782934 щодо внесення запису про право власності на незавершене будівництво, комплексу житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями соціальної сфери та підземним паркінгом за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ за ТОВ "ІБГ "Київміськбуд".
Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у справі № 826/3204/14 постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014 у цій справі залишено без змін.
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.07.2014 № К/800/37277/14 (у справі № 826/3204/14) відмовлено у відкритті касаційного адміністративного провадження за касаційною скаргою ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.05.2014 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 03.07.2014 у цій справі.
Постановою Вищого господарського суду України від 03.07.2014 у справі №   910/25619/13 постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.06.2014 та рішення Господарського суду міста Києва від 25.03.2014 у цій справі скасовано. Прийнято нове рішення, яким відмовлено у позові ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" до Київської міської ради про визнання за ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" права оренди земельної ділянки загальною площею 1,7951 га на узвозі Герцена, 32, у Шевченківському районі м. Києва для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на умовах, визначених договором від 06.08.04 № 91-6-00314, та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення терміну дії цього договору оренди земельної ділянки.
У постанові від 03.07.2014 господарський суд касаційної інстанції вказав про встановлення господарськими судами попередніх інстанцій таких обставин: на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.03 № 549-10/709 між ЗАТ "ДБК №1" (орендар) та Київською міською радою (орендодавець) укладено договір оренди земельної ділянки площею 1,7951 га, розташованої за адресою: м. Київ, Герцена узвіз, 32, для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями, кадастровий номер земельної ділянки 8000000000:91:005:0019, строк оренди - 5 років (п.п. 2.1., 3.1. договору). Договір оренди зареєстровано 06.08.2004 за № 91-6-00314 у книзі записів державної реєстрації договорів. Пунктами 8.3, 11.7 договору передбачено право землекористувача поновлювати договір після закінчення строку його дії. 02.04.2009 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" листом № 02/1314 звернулось до Київської міської ради з пропозицією розглянути питання щодо продовження строку дії договору на п`ять років. При цьому заперечення стосовно продовження строку дії договору на адресу позивача не надсилались.
Разом з тим після прийняття Вищим господарським судом України постанови від 03.07.2014 у справі № 910/25619/13, рішенням Київської міської ради від 23.09.2014 № 252/252 договір був поновлений на 5 років, тобто до 11.06.2019.
Зокрема, рішенням Київської міської ради від 23.09.2014 № 252/252 "Про поновлення ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" договору оренди земельної ділянки для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на узвозі Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва та внесення змін до нього", відповідно до статей 30, 33      Закону України "Про оренду землі" та враховуючи лист від 03.11.2008 № 207 вирішено: поновити на 5 років договір оренди земельної ділянки від 06.08.2004 № 91-6-00314 площею 1,7951 га (кадастровий номер 8000000000:91:005:0019), укладений між Київською міською радою та ЗАТ "ДБК №1" для будівництва комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями на узвозі Герцена, 32 у Шевченківському районі м. Києва на підставі рішення Київської міської ради від 26.06.2003 № 549-10/709 "Про надання і вилучення земельних ділянок та припинення права користування землею" (справа № А-15469). Встановити, що розмір річної орендної плати, визначеної в договорі оренди земельної ділянки від 06.08.2004 № 91-6-00314, підлягає приведенню у відповідність до норм законодавства. Внести зміни до договору оренди земельної ділянки від 06.08.2004 № 91-6-00314, а саме: слова "закрите акціонерне товариство "Домобудівельний комбінат №1" замінити словами ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" у відповідних відмінках. ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1": у місячний термін надати до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) документи, визначені законодавством, для укладання додаткової угоди про поновлення та внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 06.08.2004 № 91-6-00314. Виконати вимоги, викладені у листі Департаменту земельних ресурсів від 29.07.2014 № 05704-1-7172. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію Київської міської ради з питань містобудування, архітектури та землекористування.
Відповідно до сертифікатів відповідності закінченого будівництва об`єктів проектній документації та їх готовності до експлуатації серії ІУ № 165162700601 від 26.09.2016, № 165170941610 від 04.04.2017, № 165170941749 від 04.04.2017, №   163172721109 від 29.09.2017, № 163172721139 від 29.09.2017, № 163172721147 від 29.09.2017, виданих Держаною архітектурно-будівельною інспекцією України, ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" повністю завершило будівництво на земельній ділянці відповідно до містобудівної та проектної документації.
Таким чином, Держана архітектурно-будівельна інспекція України засвідчила відповідність закінчених будівництвом об`єктів проектній документації та підтвердила їх готовність до експлуатації.
Згідно з актами приймання-передачі об`єктів в управління (з управління) ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" передало на баланс для обслуговування експлуатуючій організації --ТОВ "Форвард Київ-Сервіс 04".
18.03.2019 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" звернулося до Київської міської ради із заявою про припинення договору оренди землі та повернення земельної ділянки від 18.03.2019.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі № 910/4540/19 (яким встановлено вказані вище обставини) розірвано договір оренди земельної ділянки від 26.07.2004, укладений між Київською міською радою та ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербаковим В.З. та зареєстрований в реєстрі за №752, зареєстрований Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 06.08.2004 за № 91-6-00314.
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.09.2019 у справі №   910/4540/19 рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2019      у цій справі залишено без змін.
Звертаючись із позовом у справі, що розглядається, ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" вказує, що воно є забудовником земельної ділянки за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ, а ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1"  під час укладення спірного договору №29/11-13 від 29.11.2013 діяло недобросовісно та з порушенням законодавства, що позбавило ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва та майна, яке було використано в процесі будівництва. На думку ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та ТОВ "Укрбуд Девелопмент" уклали спірний договір всупереч Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки договір оренди земельної ділянки, укладений між ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та Київською міською радою закінчився 06.08.2009, а тому ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" не мало права на користування земельною ділянкою та на здійснення будівництва на цій ділянці.
03.08.2020, заперечуючи проти заявлених ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" вимог, ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" вважає,      що ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" не доведено визначені статтями 203, 215 ЦК України підстави, з наявністю яких закон пов`язує можливість визнання правочину недійсним.
05.04.2021 ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" подало додаткові пояснення, в яких вважає безпідставними доводи ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" про незаконність користування ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" земельною ділянкою, а також посилання на закінчення строку оренди земельної ділянки.
5. Позиція Верховного Суду
5.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
5.2. Щодо підстави касаційного оскарження, передбаченої положеннями пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України.
Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, касаційний господарський суд переглядає оскаржувані судові рішення в межах вимог касаційної скарги.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Відповідно до положень цієї норми, касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: 
(1) суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду; 
(2) спірні питання виникли у подібних правовідносинах.
Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі №   233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і вказаного вище пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.
З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. 
Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).
Ураховуючи наведені вище запроваджені Великою Палатою Верховного Суду критерії оцінки подібності правовідносин, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами цієї справи не можна вважати подібними до тих, що склалися між сторонами спорів у справах № 910/2360/19, № 177/1942/16-ц, №   201/8412/18, № 313/350/16-ц, № 159/5756/18, позаяк існує ряд істотних відмінностей саме у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних із правами й обов`язками їх сторін, що в свою чергу зумовлює і різний зміст спірних правовідносин. 
Так, у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц спори між їх учасниками виникли із правовідносин оренди землі. В той же час предмети позовів у зазначених справах становили вимоги орендарів про зобов`язання поновлення договорів оренди земельних ділянок на той саме строк й на тих самих умовах. У постановах від 22.09.2020 у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, викладеного в постанові від 10.09.2018 у справі №   920/739/17, а саме стосовно тверджень про необов`язковість повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі для виникнення підстави поновлення договору, передбаченої частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі". 
Позаяк у справах № 159/5756/18 та № 313/350/16-ц Велика Палата Верховного Суду надавала висновки із застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (переважне право орендаря на укладення договору землі на новий строк), такі висновки не мали враховуватися апеляційним господарським судом у цій справі, адже спірні правовідносини, які переглядав апеляційний суд, стосувалися вирішення спору про визнання правочину недійсним (визнання недійсним з моменту укладання договору від 29.11.2013 № 29/11-13, укладеного між ПрАТ "Домобудівельний комбінат № 1" та ТОВ "Укрбуд Девелопмент" про будівництво комплексу житлових будинків з вбудованими приміщеннями за адресою: узвіз Герцена, 32, м. Київ). При цьому висновків щодо застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" оскаржувані судові рішення не містять. 
Окремо варто відмітити і те, що ні у справі № 159/5756/18, ні у справі №   313/350/16-ц між сторонами спору щодо недійсності правочину не було і відповідно судом касаційної інстанції такі правовідносини взагалі не аналізувалися.
Таким чином, правовідносини, які склалися між сторонами у справі, яка розглядається, відрізняються від правовідносин в указаних вище справах. При цьому справи відрізняються предметами та підставами позовів, змістом правовідносин, фактично-доказовою базою (обставинами справи та зібраними у них доказами).
Отже, правовідносини у справах, на які посилається скаржник, не є подібними правовідносинам у справі, що розглядається.
Що ж до доводів касаційної скарги про неврахування судами попередніх інстанцій висновку щодо застосування норм права (статей 16, 203, 215 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 201/8412/18 та від 22.06.2020 у справі № 177/1942/16-ц, то Суд зазначає таке.
Так, постановою Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 201/8412/18 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Волхонтет-Граніт" (далі - ТОВ "Волхонтет-Граніт") про стягнення суми заборгованості за договором оренди нежитлової будівлі та обладнання та за зустрічний позов ТОВ   "Волхонтет-Граніт" до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди нежитлової будівлі та обладнання, скасовано постанову суду апеляційної інстанції та залишено без змін рішення місцевого цивільного суду про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного позову. При цьому Верховний Суд у зазначеній постанові наголосив, що відповідно до положень статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці.
Зазначивши, що ТОВ "Волхонтет-Граніт" не надано суду доказів на підтвердження недійсності договору оренди, Верховний Суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні зустрічного позову.
У справі № 910/9822/20, що розглядається, суди попередніх інстанцій, вирішуючи питання недійсності спірного договору із посиланнями на положення статей 203, 215 ЦК України зазначили, що, звертаючись із позовом про визнання недійсними правочинів, позивач повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення цих обставин суд не має підстав для задоволення позову. Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, в разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Проаналізувавши доводи сторін та надавши оцінку доказам, наявним у матеріалах справи, суди наголосили, що позивач не довів наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення, у зв`язку з чим у суду немає підстав для задоволення позову.
Отже, у цьому разі відсутні підстави вважати, що постанова суду апеляційної інстанції у даній справі № 910/9822/20 ухвалена без урахування висновків щодо застосування норм права (статей 16, 203, 215 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 201/8412/18, оскільки у наведених справах суди, посилаючись на положення статей 203, 215 ЦК України, досліджували різні за змістом докази, які подавалися сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення. При цьому в обох судових рішеннях відмовлено у задоволенні позовних вимог та зазначено про недоведеність сторонами обставин, з якими закон пов`язує визнання спірних правочинів недійсними на момент їх вчинення.
Також відсутні підстави вважати, що постанова суду апеляційної інстанції у цій справі (№ 910/9822/20) ухвалена без урахування висновків щодо застосування норм права (статей 16, 203, 215 ЦК України) у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 22.06.2020 у справі № 177/1942/16-ц, з огляду на таке.
У постанові від 22.06.2020 у справі № 177/1942/16-ц Верховний Суд залишив без змін рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 16.03.2018 та постанову Дніпропетровського апеляційного суду від 27.12.2018 про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки. Верховний Суд у зазначеній постанові виклав висновок про те, що тлумачення статей 215, 216 ЦК України та статей 651- 653 ЦК України свідчить, що законодавець розмежовує конструкції "недійсність договору" та "розірвання договору" як за підставами, так і за своїми правовими наслідками. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним. При цьому Верховний Суд, ураховуючи те, що встановлені в судовому засіданні обставини, свідчать про те, що позивач та відповідач уклали договір оренди земельної ділянки, при цьому позивач отримувала кошти за оренду зазначеної земельної ділянки за 2013, 2014, 2015, 2016 роки, що підтверджується письмовими матеріалами справи, а відповідно до висновку експерта від 01.08.2017 № 3012-17, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи два підписи від імені ОСОБА_2 в договорі оренди земельної ділянки від 10.01.2013 виконано самою ОСОБА_2 , зазначив, що спірний договір оренди земельної ділянки від 10.01.2013 є таким, що відповідає волевиявленню ОСОБА_2 та вимогам закону. За таких обставин суд касаційної інстанції наголосив, що суди обґрунтовано відмовили в задоволенні позову про визнання недійсним договору оренди.
З викладеного слідує, що у справі № 910/9822/20 та у справі № 177/1942/16-ц судами досліджувалися різні за змістом докази, які подавалися сторонами, та на підставі встановлених судами різних за змістом обставин приймалися відповідні судові рішення, що, у свою чергу, не може свідчити про подібність правовідносин. 
Стосовно посилань скаржника у касаційній скарзі на постанову Верховного Суду від 20.03.2020 у справі № 910/2360/19, колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом; господарський суд під час розгляду конкретної справи на підставі встановлених ним обставин (у тому числі з урахуванням преюдиціальних обставин) повинен самостійно оцінювати обставини (факти), які є предметом судового розгляду, та ухвалити рішення з відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм. Як свідчить зміст оскаржених судових рішень, ухвалюючи судові рішення у справі, суди попередніх інстанцій виходили не лише виключно з обставин, встановлених рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2019 у справі № 910/4540/19 та ухвалою Вищого господарського суду України від 15.04.2014 у справі № 2а-13252/12/2670, а й з дослідження та оцінки наявних у справі № 910/9822/20 доказів, за результатом оцінки яких судами і були встановлені обставини, які мають значення для вирішення цієї справи, та прийняті у справі судові рішення про відмову у задоволенні позову.
Підсумовуючи, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звертає увагу скаржника на те, що цитування у касаційній скарзі норм законодавства, наведення постанов Верховного Суду з цитуванням окремих витягів з їх тексту без будь-якого обґрунтування подібності правовідносин із загальним посиланням на те, що судами попередніх інстанцій рішення ухвалені з порушенням норм матеріального права, не є належним правовим обґрунтуванням підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, а тому вказане (відповідно) не дає Верховному Суду підстав для розгляду поданої скарги по суті в цій частині. 
З огляду на викладене підстава касаційного оскарження, передбачена у пункті 1 частини 2 статті 287 ГПК України, не знайшла підтвердження.
Разом з цим не можуть бути самостійною підставою для касаційного провадження самі лише доводи скаржника про те, що судами не було досліджено якихось доказів або ж досліджено їх не у повному обсязі, позаяк в силу положень пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 2 статті 287 цього Кодексу, чого у даному випадку не відбулося.
5.3. Стосовно доводів скаржника про недопустимість доказів (пункт 3.6 цієї постанови), Верховний Суд зазначає про таке.
Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Згідно із частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (частина друга статті 73 ГПК України).
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, під час розгляду справ у порядку господарського судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. При цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 75 ГПК України встановлено підстави звільнення від доказування, зокрема у разі встановлення обставин рішенням суду в іншій (господарській, цивільній або адміністративній) справі, яке набрало законної сили (частина четверта).
У статті 77 ГПК України зазначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Відповідно до частин 1, 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Під час розгляду спору суди попередніх інстанцій встановили, що судові процесуальні документи, надані відповідачем, щодо яких скаржник має заперечення, є роздруківками з відкритих джерел у мережі Інтернет, в тому числі з Єдиного державного реєстру судових рішень.
При цьому Закон України "Про доступ до судових рішень" визначає порядок доступу до судових рішень з метою забезпечення відкритості діяльності судів загальної юрисдикції, прогнозованості судових рішень та сприяння однаковому застосуванню законодавства.
Статтею 2 цього Закону визначено, що рішення суду проголошується прилюдно, крім випадків, коли розгляд справи проводився у закритому судовому засіданні. Кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання, крім ухвал про арешт майна та тимчасовий доступ до речей та документів у кримінальних провадженнях, які підлягають оприлюдненню не раніше дня їх звернення до виконання. Судові рішення також можуть публікуватися в друкованих виданнях із додержанням вимог цього Закону.
Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - це автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Реєстр в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб порталі судової влади України (стаття 3, частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").
Крім цього, апеляційний господарський суд наголосив, що так само у вільному доступі у мережі Інтернет на сайтах відповідних реєстрів міститься і інша інформація, щодо якої ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" вказує про неналежність оформлення її роздруківок.
Таким чином, судами попередніх інстанцій, враховуючи положення статей 73, 74, 77, 86 ГПК України, на підставі допустимих доказів у їх сукупності встановлено, що позивачем не доведено обставини, з якими закон пов`язує недійсність спірного правочину на момент його укладення .
5.4. Доводи касаційної скарги щодо відсутності у представника відповідача Мітченко Т. В. повноважень (пункт 3.8 цієї постанови) колегія суддів вважає безпідставними, оскільки аналогічні доводи позивача розглянув суд апеляційної інстанції та надав їм оцінку. Апеляційний господарський суд встановив, що  на підтвердження статусу адвоката Мітченко Т. В. надала (в копіях) свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (підстава: рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва від 14.11.2017 № 4), направлення серія КВ № 00524, про проходження стажування від 14.02.2018, витяг, серія АА № 048126, з Єдиного реєстру адвокатів України, згідно з яким Мітченко Т. В. обліковується у Раді адвокатів міста Києва, №   свідоцтва: 6211, дата видачі: 27.09.2018, орган, що видав свідоцтво: Рада адвокатів міста Києва. Таким чином, Мітченко Т. М. підтвердила, що вчиняла дії щодо отримання статусу адвоката, у тому числі склала кваліфікаційний іспит та отримала відповідне свідоцтво. За таких обставин суд дійшов висновку, що підстави вважати вказані документи недійсними відсутні. При цьому, посилаючись на правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі № 826/2079/18, апеляційний господарський суд зауважив, що наявність певних спорів між третіми особами відносно статусу Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури міста Києва, в якій позивачем добросовісно складено іспит, внаслідок чого отримано відповідне свідоцтво, не може бути перешкодою чи підставою для позбавлення позивача права на зайняття адвокатською діяльністю, на набуття якого він мав законне сподівання, складаючи відповідний іспит та добросовісно вчиняючи передбачені законом дії.
5.5. Також безпідставними та необґрунтованими колегією суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визнаються доводи скаржника зазначені у пункті 3.7 постанови, з огляду на таке.
Згідно із частиною 3 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу, постанову суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Не погодившись із прийнятим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.06.2021, ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою. 
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.07.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О. О., судді Попікова О. В., Корсак В. А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.07.20121 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ліквідатора ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.03.2021 у справі № 910/9822/20, а розгляд справи призначено на 11.08.2021.
Ураховуючи неявку представників відповідача та третьої особи, а також забезпечення прав учасників судового процесу на участь своїх представників у засіданні господарського суду, дотримання принципів рівності та змагальності, забезпечення всебічного, повного та об`єктивного дослідження фактичних обставин справи, Північний апеляційний господарський суд ухвалою від 11.08.2021 відклав розгляд цієї справи на 25.08.2021.
У зв`язку з перебуванням судді Корсака В. А. у відпустці з 25.08.2021 витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 для розгляду справи № 910/9822/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О. О., судді: Попікова О. В., Сітайло Л. Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 прийнято апеляційну скаргу ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 до провадження у визначеному складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2021 повідомлено ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", що наступне судове засідання у справі відбудеться 04.10.2021 о 12 год 40 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.10.2021 повідомлено ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", що наступне судове засідання у справі відбудеться 25.10.2021 о 13 год 00 хв.
Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2021 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Євсіков О. О., судді Корсак В. А., Сітайло Л. Г. (у зв`язку з лікарняним судді Попікової О. В.).
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 прийнято апеляційну скаргу ТОВ "ІБГ "Київміськбуд" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 у справі № 910/9822/20 до провадження у визначеному складі суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.10.2021 оголошено перерву у розгляді справи та повідомлено ТОВ "ІБГ "Київміськбуд", що наступне судове засідання у справі відбудеться 10.11.2021 о 13 год 15 хв.
У судовому засіданні 10.11.2021 суд протокольно оголосив перерву у розгляді справи до 24.11.2021 до 13 год 00 хв.
Згідно з абзацом 2 частини 14 статті 32 ГПК України у разі зміни складу суду на стадії розгляду справи по суті суд повторно розпочинає розгляд справи по суті, крім випадку, коли суд ухвалить рішення про повторне проведення підготовчого провадження.
З наведеного вбачається, що перебіг шістдесятиденного строку, передбаченого процесуальним законом для розгляду даної апеляційної скарги, почався 23.10.2021.Оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 24.11.2021,  що свідчить про дотримання судом апеляційної інстанції строків розгляду апеляційної скарги у даній справі.
Крім цього, колегія суддів зазначає, що згідно із частиною 3 статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3)   гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7)   обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12)   відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Тривалий розгляд цієї справи як у суді першої інстанції, так і у суді апеляційної інстанції, не можна розцінювати як порушення розумних строків розгляду справи судами з огляду на обставини даної конкретної справи, кількість вчинених судами процесуальних дій та зроблених ним висновків. 
Окрім того, тривалий розгляд справи не призвів до прийняття неправильного судового рішення, а тому не може бути підставою для зміни чи скасування оскаржуваних рішення та постанови.
5.6. Щодо решти доводів касаційної скарги Верховний Суд зазначає, що такі доводи скаржника зводяться до переоцінки доказів, наявних у матеріалах справи, та до встановлення обставин у справі, що з огляду на визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, не є компетенцією суду касаційної інстанції.
5.7. Верховний Суд також звертає увагу, що згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Росії") щодо реалізації права на справедливий суд (пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)): "одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру".
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання щодо вичерпності висновків суду, позиція суду касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У справі, що розглядається, колегія суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що скаржнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій.
6. Висновки Верховного Суду
6.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
6.2. За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених   статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
6.3. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому вимоги касаційної скарги не підлягають задоволенню, а оскаржувані рішення та постанову слід залишити без змін.
7. Розподіл судових витрат
7.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-будівельна група "Київміськбуд" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду міста Києва від 01.06.2021 і постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2021 у справі № 910/9822/20 залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          В. Ю. Уркевич