ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2022 року
м. Хмельницький

Справа № 686/1379/19
Провадження № 22-ц/4820/21/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І., секретар судового засідання Філіпчук О.В.

 
за участю: учасників справи та представників учасників справи

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/1379/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком, за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року (суддя Стефанишин С.Л.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи та представників учасників справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітніх дітей. В обґрунтування позову вказувала, що з 20 вересня 2008 року вона перебувала у шлюбі із ОСОБА_2 , від якого мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В серпні 2014 року вони з сім`єю переїхали проживати до матері чоловіка ОСОБА_5 , в будинок, що належить їй на праві власності та розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач та діти зареєстровані у вказаному будинку.
Через втручання свекрухи в сім`ю сторін стосунки між ними ускладнились. ОСОБА_5 постійно влаштовувала сварки в присутності дітей, налаштовувала чоловіка проти неї.
07 березня 2018 року після чергового конфлікту, спровокованого свекрухою, її вигнали з будинку та не допускають в будинок до теперішнього часу.
В період з кінця березня по квітень 2018 року позивач проходила амбулаторне лікування в Хмельницькому психоневрологічному диспансері. Однак, згідно з довідкою від 05 грудня 2018 року цього медичного закладу її стан здоров`я вже не потребує лікування, вона може займатись будь-якими видами діяльності, в тому числі піклуванням та вихованням своїх дітей.
Позивач неодноразово приїжджала з Хмельницького до Львова, щоб побачити дітей, зберегти сім`ю, але відповідач чинив їй перешкоди, у зв`язку з чим вона вимушена була неодноразово звертатись до Залізничного відділу поліції ГУНП у Львівській області.
За її зверненням до голови Залізничної районної державної адміністрації Львівської міської ради як органу опіки та піклування за місцем проживання дітей прийнято розпорядження № 336 від 18.06.2018 про встановлення днів побачень матері з дітьми, проте відповідач ОСОБА_2 не виконував розпорядження щодо графіку зустрічей з дітьми, чинив їй перешкоди, вона не мала можливості бачити та спілкуватися з дітьми.
Вона має на праві власності квартиру, в якій проживає в АДРЕСА_2 , де є всі умови для проживання дітей. Працевлаштована, має стабільний дохід. ОСОБА_2 власного житла не має, проживає в будинку своєї матері-пенсіонерки, умов окремого проживання з дітьми немає, його доходи згідно з даними податкової декларації за 2017 рік становлять 48 960 грн за рік.
А тому, уточнивши позовні вимоги, просила суд визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю.
У березні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, має свій власний бізнес, стабільний дохід, тому має більше вільного часу та може самостійно встановлювати собі графік роботи, в тому числі коли необхідно підлаштовуватися під потреби малолітніх дітей. Має належне місце проживання - будинок, де діти проживають разом з ним та бабусею. Створює всі необхідні умови для гармонійного розвитку дітей, моральної та матеріальної забезпеченості, чого ОСОБА_1 зробити не може. На обліку в психоневрологічному та наркологічних диспансерах не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався. Проживання дітей разом з батьком буде відповідати їх найкращим інтересам, оскільки він зможе забезпечити дітям належні умови проживання. Син ходить до школи, донька збирається йти у садочок. Діти мають друзів, звичне коло спілкування.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Хмельницькому психоневрологічному диспансері. В довідці даного медичного закладу вказано, що вона може займатися піклуванням та вихованням дітей, однак нічого не сказано про те, чи можуть діти проживати з нею одні, без догляду інших психічно здорових людей, які б у випадку нападу чи загострення хвороби позивачки, змогли втрутитися та забезпечити безпеку малолітніх дітей.
Враховуючи викладене, просив визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 20.05.2019 зустрічний позов об`єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 .
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю дітей ОСОБА_1 . В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його зустрічного позову та відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 .
В обґрунтування скарги зазначав, що суд першої інстанції не виконав вимоги статті 161 СК України та при ухваленні рішення не врахував жодної обставини, які повинен був врахувати. Суд визначив місце проживання двох малолітніх дітей з матір`ю, яка має психічне захворювання, не має доходу та стабільного місця роботи. Вважає, що суд під час розгляду справи безпосередньо не дослідив докази у справі, не надав оцінки доказам, не вказав, які докази були прийняті, а які відхилені. Фактично, до вирішення справи підійшов з перевагою інтересів матері над інтересами батька та дітей, що свідчить про необ`єктивність розгляду справи. Суд не заслухав думку дитини, щодо визначення його місця проживання, не взяв до уваги надані апелянтом докази, які підтверджують, що в найкращих інтересах для дітей буде саме проживання їх з батьком. Суд, поклавши в основу свого рішення принцип 6 Декларації прав дитини, не звернув уваги на те, що зазначений принцип не можна тлумачити як переважне право матері над батьком, а відповідно до Конвенції про права дитини в усіх діях відносно дітей першочергову увагу необхідно приділяти якнайкращим інтересам дітей.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає рішення суду законним та обґрунтованим, таким що в повній мірі відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апелянта зводяться до переоцінки наявних у справі доказів та не містять правового обґрунтування. Досліджені судом докази у справі є належними і допустимими, а тому суд правильно їх взяв до уваги та ухвалив справедливе судове рішення.
Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Хмельницького міськрайонного суду від 31 липня 2019 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду від 19 травня 2021 року постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 листопада 2020 року скасовано, передано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
При новому апеляційному розгляді справи в судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 підтримали апеляційну скаргу.
Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні просили залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином. Органами опіки та піклування подано заяви про слухання справи у відсутності їх представників.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.
Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено виняткових обставин у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація прав дитини), які б свідчили про неможливість проживання дітей разом з матір`ю. Під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження обставини, на які посилався ОСОБА_2 в обґрунтування своїх доводів щодо неможливості ОСОБА_1 забезпечити належні умови для виховання та проживання разом з нею малолітніх дітей, через стан її здоров`я. Відповідачем не надано доказів та аргументів, що двоє малолітніх дітей повинні проживати разом з батьком, вимоги зустрічного позову не обґрунтовані.
Однак, з такими висновками суду погодитися не можна в повному обсязі з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2008 року, який розірвано рішенням Залізничного районного м. Львова від 14 березня 2019 року (а.с. 13, 169-170 т. 1).
У період шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 4-5 т. 1).
Згідно з довідкою Виконавчого комітету Рудненської селищної ради №1674 від 20.08.20218, з 13.08.2014 ОСОБА_1 була зареєстрована в буд. АДРЕСА_1 , малолітній ОСОБА_2 був зареєстрований та проживає в цьому ж будинку також з 13 серпня 2014 року. Малолітня ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала у зазначеному будинку з 03 жовтня 2016 року. Батько дітей ОСОБА_2 зареєстрований в цьому будинку з 05 листопада 2019 року (а.с. 16 т. 1).
Будинок АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_5 , матері ОСОБА_2 (а.с. 141 т. 1).
З березня 2018 року ОСОБА_1 не проживає в зазначеному будинку у зв`язку з складними відносинами між сторонами та між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 .
В будинку, де проживають діти з батьком, створені належні матеріально-побутові умови, ОСОБА_8 має свою окрему кімнату, діти мають спальні місця, місце для занять та зберігання речей (а.с. 134 т. 1).
Згідно з довідкою СЗШ № 77 від 10.11.2020 № 365, ОСОБА_3 навчається в 6-В класі СЗШ № 77 м. Львова, позитивно характеризується за місцем навчання (а.с. 228 т. 2).
Відповідно до довідки ЗДО від 11.11.2019 № 77, ОСОБА_9 відвідувала заклад дошкільної освіти № 136 м. Львів група «Бджілка», 2 рази на тиждень відвідувала Центр дитячого та сімейного розвитку «Babу Світ» (а.с. 230-233 т. 2).
Як вбачається із інформації, наданої Залізничним відділом поліції від 20.11.2018 № 13102/38/01-18, за період з 14 травня 2018 року по 12 серпня 2018 року ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_5 неодноразово не впускали ОСОБА_1 до спірного будинку та чинили перешкоди у спілкуванні з дітьми (а.с. 23-32 т. 1).
18 червня 2018 року Органом опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради було прийнято розпорядження № 336 про встановлення днів побачень ОСОБА_1 з малолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_3 та 3-ю суботи місяця з 15 год. до 18 год. та 2-гу та 4-ту неділю місяця з 15 год. до 18 год. в присутності батька (а.с. 17 т. 1).
ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить однокімнатна квартира АДРЕСА_4 . Крім того, ОСОБА_1 14.02.2020 за договором купівлі-продажу придбано ще двокімнатну квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 38 т. 1, а.с. 169-173 т. 2).
Згідно з актом обстеження умов проживання від 30.10.2020 ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_5 , квартира обладнана меблями, побутовою технікою, предметами тривалого вжитку. Обладнана дитяча кімната всім необхідним. На час обстеження умов проживання син ОСОБА_10 перебував у маминій квартирі (а.с. 218-219 т. 2).
ОСОБА_2 є фізичною особою-підприємцем, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 124-130 т. 1).
З 13.08.2018 ОСОБА_1 працювала в ФОП ОСОБА_11 на посаді вишивальника текстильно-галантерейних виробів (а.с. 40-42 т. 1). З 06.05.2019 – в Хмельницькій дирекції АТ «Укрпошта» на посаді оператора поштового зв`язку (а.с. 187 т. 1). З 06.11.2019 - ТОВ «Руш» на посаді продавець непродовольчих товарів - касир Єва 1812 м. Хмельницький (а.с. 168 т. 2). 
За місцем роботи та місцем проживання сторони характеризуються позитивно.
Відповідно до довідки № 3803 від 05.12.2018, виданої головним лікарем Обласного психоневрологічного диспансеру, стан здоров`я ОСОБА_1 , 1986 року народження, мешканки АДРЕСА_2 , не потребує лікування, стан її здоров`я дозволяє займатися будь-яким видом діяльності, в тому числі піклуванням та вихованням своїх дітей (а.с. 39 т. 1).
За довідкою цього медичного закладу від 21.09.2020 № 2848, стан здоров`я ОСОБА_1 знаходиться в стані стійкої ремісії та на момент обстеження не потребує прийому підтримуючої терапії (а.с. 174 т. 2).
Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 24 липня 2020 року № 79-82/20-26, діти почуваються спокійно, мають глибоку емоційну прив`язаність до батьків, поважають матір та батька.
З виховної точки зору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 характеризуються однаково як батьки, яким подобаються діти такими, як вони є. Під час бесіди з психологом ОСОБА_10 розповів, що хоче жити з батьком, бо у нього там є друзі та своя кімната. Деколи сумує за мамою, бачиться з мамою раз на тиждень. Має більшу прив`язаність до батька, з яким проживає. Значимою людиною, якій можна довіритися і поділитися переживаннями є мама. На питання психолога з ким, би вона хотіла жити, ОСОБА_9 сказала, що хоче жити з татом і мамою. За висновком експерта зміна умов проживання, виховання та оточення у випадку передачі дітей від батька до матері для ОСОБА_12 може призвести до труднощів у навчанні та спілкуванні, розвитку конфліктності та призвести до ігнорування соціальних вимог нового середовища. Зміна умов проживання, виховання та оточення у випадку передачі від батька до матері ОСОБА_13 не матиме наслідків, дівчинка спокійно сприймає ситуацію такою, яка вона і може жити як з мамою, так і з татом (а.с. 142-151 т. 2).
Висновком Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації № 2608-934 від 12.11.2018, наданого первісним позивачем до позову, вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю дітей ОСОБА_1 (а.с.33-34 т. 1).
Як вбачається з матеріалів справи, на час нового апеляційного розгляду, ОСОБА_10 проживає разом з батьком, ОСОБА_9 з лютого 2021 року проживає з матір`ю.
Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний медичний центр» від 15.07.2021 № 1230, стан здоров`я ОСОБА_1 знаходиться в стані стійкої ремісії та не потребує підтримуючої терапії (а.с. 104 т. 3).
Згідно з довідкою ХДНЗ № 35 від 10.06.2021 № 01-31/92, ОСОБА_9 відвідує Хмельницький дошкільний навчальний заклад № 35 «Чебурашка» з 18.02.2021 (а.с. 105 т. 3). 
Згідно з висновком практичного психолога цього дошкільного закладу ОСОБА_14 про психоемоційний стан ОСОБА_13 , за результатами психодіагностичних методик у Софії прослідковується достатній рівень її інтелектуального та загального розвитку, адекватне та реалістичне сприйняття дійсності; прагнення до звичайних, нормальних стосунків з людьми, але для дівчинки притаманне обмежене чітко визначене коло спілкування; станом на 06.10.2021 відповідно до результатів за проективною методикою «Малюнок сім`ї», ОСОБА_15 зобразила членів своєї сім`ї: маму, себе, брата, бабусю, сестру; першим членом сім`ї на малюнку зображується найбільш значимий, головний або найбільш емоційно близька людина сім`ї, у дівчинки – це мама; відсутність на малюнку дорослих (дівчинка не зобразила батька) може свідчити про відсутність або брак емоційного зв`язку; також за результатами даної методики дівчинці властива активна взаємодія із зовнішнім світом, потреба в опорі і підтримці з боку дорослих, чутливість, вразливість (а.с. 225-227, т. 3).
За довідкою ХШМ «Радуга» від 01.10.2021 № 01-25-91, ОСОБА_9 навчається у даному закладі з 01.09.2021 у класі хореографії (а.с. 183 т. 3).
ОСОБА_1 з липня 2021 року є суб`єктом підприємницької діяльності – фізична особа-підприємець, вид економічної діяльності – надання послуг перукарнями та салонами краси (основний) (а.с. 146 т. 3).
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради № 4-260001-31228 від 07.09.2021, наданого на виконання ухвали Хмельницького апеляційного суду від 27.07.2021, Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_12 разом з батьком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ; щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_13 , яка на даний час проживає у м. Хмельницькому разом з матір`ю, зазначили, що вказане питання не входить до компетенції органу опіки та піклування районної адміністрації (а.с. 167-168 т. 3).
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 14.01.2022 № 81/01-31, наданого на виконання ухвали Хмельницького апеляційного суду від 18.10.2021, орган опіки та піклування вважає можливим визначити місце проживання ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як з батьком, так і з матір`ю (а.с. 233-235, т. 3).
Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що як мати, так і батько, мають однакові соціальні можливості для забезпечення дітей усім необхідним для їх розвитку, включаючи матеріальне забезпечення, виховання дітей, піклування про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток. Обидві сторони відповідально ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, мають позитивні характеристики, належні умови для забезпечення потреб малолітніх дітей. Зловживання спиртними напоями або наркотичними засобами, аморальної поведінки кожного з батьків, що може зашкодити розвиткові дітей, та наявності в них будь-яких захворювань судом не було встановлено.
Згідно зі статтею 141 СК України, встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому положення Конвенції, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.
При визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції.
У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини,відповідно до законів України.
Таким чином, слід дійти висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.
Згідно з частинами першою та другою статті 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
Тлумачення частини другої статті 171 СК України дає підстави для висновку, що вона закріплює випадки, коли думка дитини має бути вислухана обов`язково, зокрема, при вирішенні спору між батьками, іншими особами щодо її місця проживання (стаття 161 СК України).
Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її торкаються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
Частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
Таким чином, з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема, у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу - матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди.
На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові від 19.05.2021 апеляційним судом (в судовому засіданні) була заслухана думка сина сторін у справі малолітнього ОСОБА_12 , та останній пояснив, що він цінує відносини і стосунки з обома батьками, але хоче проживати з батьком і приїздити до мами в гості.
Суд першої інстанції на час ухвалення оскаржуваного рішення не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_12 з матір`ю, що фактично приведе до зміни місця його проживання, буде мати більш позитивний вплив на нього.
В той час, як встановлено, що малолітній бажає жити з батьком, та за висновком судової психологічної експертизи від 24.07.020 № 79-82/20-26 зміна умов проживання, виховання та оточення у випадку його передачі від батька до матері для ОСОБА_12 може призвести до труднощів у навчанні та спілкуванні, розвитку конфліктності та призвести до ігнорування соціальних вимог нового середовища. І з цього приводу, є підставними доводи апеляційної скарги.
За таких обставин, для зміни місця проживання ОСОБА_12 , зміни звичного оточення і усталених життєвих обставин вагомі підстави відсутні і судом вони не встановлені. 
При цьому, слід врахувати, що його матір, яка безсумнівно відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про його здоров`я, стан розвитку, незалежно від того, з ким він буде проживати.
Крім того, колегія суддів зауважує, що суд у даній справі не вирішує питання про розлучення матері з дитиною, оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не може бути обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини.
Більше того, виходячи з положень статтей 157, 181 СК України, той з батьків, хто проживає окремо, зобов`язаний так само брати учать у вихованні та утриманні дитини, як і той, хто проживає з дітьми, останній до того ж не має права перешкоджати у такому спілкуванні. А отже, при визначенні місця проживання сина з батьком мати не позбавляється можливості спілкування з дитиною та участі у її вихованні та утриманні.
Вказані інтереси малолітнього ОСОБА_12 превалюють над іншими обставинами у справі, при цьому перешкод у спілкуванні ОСОБА_16 з сестрою ОСОБА_15 не встановлено, вони спілкуються за допомогою сучасних засобів зв`язку, періодично мають зустрічі, проводять разом час. Доказів того, що окреме їх проживання негативно впливає на їх психоемоційний стан не встановлено.
Беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи, що батьки не змогли самостійно вирішити спір щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_12 , та забезпечити доброзичливе спілкування один з одним, колегія суддів вважає за необхідне визначити місце проживання дитини сторін у цій справі ОСОБА_12 з батьком, оскільки зазначене буде відповідати якнайкращим його інтересам, сприятиме його повноцінному вихованню та розвитку.
У разі зміни обставин у відносинах сторін спору, в першу чергу, відносин між батьками, а також встановлення можливості їхнього спільного спілкування та проведення часу з дітьми, визначене у цій справі місце проживання малолітнього ОСОБА_16 може бути змінено як за згодою батьків, так і в судовому порядку.
З урахуванням викладеного вище, рішення суду першої інстанції в частині задоволення первісних позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з матір`ю, в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення в цих частинах про відмову в задоволенні зазначених первісних вимог та часткове задоволення зустрічних вимог.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про дотримання найкращих інтересів дитини малолітньої ОСОБА_13 при визначенні її місця проживання з матір`ю.
Враховуючи факт проживання малолітньої ОСОБА_13 з ОСОБА_1 , її емоційну близькість з матір`ю, добросовісне виконання ОСОБА_1 материнських обов`язків, створення для дитини необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення її усім необхідним, а також відсутність негативного впливу на її виховання і розвиток, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_13 разом з матір`ю ОСОБА_1 . І таке визначення місця проживання доньки разом із матір`ю, насамперед відповідає інтересам малолітньої дитини, при цьому, зазначене рішення не позбавляє батька брати участь у вихованні дитини, підтримувати з нею регулярні стосунки, піклуватися про стан її здоров`я, фізичний та моральний стан, оскільки відносини, які склалися між батьками не повинні негативно позначатися на психологічному чи фізичному стані їхніх дітей.
Посилання в апеляційній скарзі на наявність психічного захворювання у ОСОБА_1 , як на одну з підстав для визначення місця проживання доньки ОСОБА_15 з батьком, є неприйнятним, оскільки матеріали справи не містять будь-яких відомостей, що стан психічного здоров`я матері дітей мав будь-який негативний вплив на розвиток та виховання дітей і вона не може займатись вихованням та піклуванням дітей. 
Доводи апеляційної скарги не містять посилань на обставини, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_15 з батьком, що фактично знову приведе до її зміни місця проживання, буде мати більш позитивний вплив на неї, ніж проживання з матір`ю, і що проживання доньки з матір`ю суперечить якнайкращим інтересам дитини.
Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони, пропорційно розміру задоволених позовних вимог кожного з них.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 31 липня 2019 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю, в частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з батьком та в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасувати та ухвалити в цих частинах нове судове рішення.
В задоволенні первісних позовних вимог ОСОБА_1 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із матір`ю відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково. Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із батьком ОСОБА_2 .
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 27 січня 2022 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                А.П. Корніюк

       О.І. Талалай