ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 грудня 2021 року	Львів	Справа № 260/4588/20 пров. № А/857/16102/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Судової-Хомюк Н.М.;
за участю секретаря судового засідання   – Максим Х. Б.;
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"  на рішення  Закарпатського     окружного адміністративного суду від  30 червня    2021 року у справі № 260/4588/20 (головуючий суддя Дору Ю. Ю., м. Ужгород,  повне судове рішення складено 12 липня 2021 року) за позовом Громадської організації "Юристи за екологію"   до Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації    за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Акціонерного товариства "Укргазвидобування"   про визнання протиправним та скасування висновку, -
                                                      ВСТАНОВИВ:
Громадська організація “Юристи за екологію” звернулася з адміністративним позовом до Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської ОДА за участі третьої особи на стороні відповідача АТ “Укргазвидобування” про визнання протиправним та скасування Висновку з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності   з вивчення геологічної будови та оцінки промислової нафтогазоносності олігоценових відкладів II ярусу Кросненської зони у межах Буковецької структури-пастки спорудженням (бурінням) пошукової свердловини № 1 Жденієвської площі розташованої на території Закарпатської області, Воловецький район, відповідно до спеціального дозволу на №4806 від 12.12.2016 року, АТ “Укргазвидобування”, код ЄДРПОУ 30019775 від 04.12.2020 року №1727/02-02 виданий Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської ОДА.
Позовні вимоги позивач мотивує тим, що  Висновок з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності № 1727/02-02 від 04.12.2020 року виданий Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. На думку ГО “Юристи за екологію” зазначений Висновок з оцінки впливу на довкілля затверджений із порушенням норм діючого законодавства, що може призвести до незворотних втрат об`єктів природно-заповідного фонду, а саме заказників загальнодержавного значення: потік Оса (з 1998) - 500 га, Росішний (1974) - 461 га; пам`яток природи загальнодержавного значення: Гора Високий камінь (1975) - 22 га; заказників місцевого значення: Пікуй (1990)-425,3 га, Бузок (1984)-6 га, Привододільний (2020) - 722 га, Голиця (1990) - 80 га; пам`яток природи місцевого значення: Бузок угорський (1984) - 6 га, Тис ягідний (1984) - 1,5 га; свердловини № 1 Гідрологічна (1984) - З га. Також, згідно Звіту в межах планованої діяльності знаходиться природніш об`єкт міжнародного значення “Смарагдові мережі” Полонинський хребет (UА0000610). Додатково, Позивач вважає, що Відповідачем та Третьою особою допущено суттєві порушення Закону України “Про оцінку впливу на довкілля”, що свідчить про необхідність скасування Висновку з ОВД від 04.12.2020 року.
Рішенням Закарпатського окружного   адміністративного суду від 30 червня 2021 року позов задоволено. Визнано  протиправним та скасовано Висновок з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності з вивчення геологічної будови та оцінки промислової нафтогазоносності олігоценових відкладів II ярусу Кросненської зони у межах Буковецької структури-пастки спорудженням (бурінням) пошукової свердловини № 1 Жденієвської площі розташованої на території Закарпатської області, Воловецький район, відповідно до спеціального дозволу на №4806 від 12.12.2016 року, AT “Укргазвидобування” код ЄДРПОУ 30019775 від 04.12.2020 року №1727/02-02 виданий Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації   - Акціонерному товариству “Укргазвидобування”.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням – третьою особою - АТ “Укргазвидобування” подано апеляційноу скаргу, де висловлено прохання скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове,  яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В апеляційній скарзі зокрема наголошено, що оскаржуваний Висновок    повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Зазначено, що всі зауваження громадськості на стадії прийняття висновку були враховані в повному обсязі, вони безпосередньо містяться у звіті. Також, законодавством  не передбачено вимог про поняття місце провадження планової діяльності, тобто неможливо вказати на такому етапі точне місце буріння конкретних свердловин,  і ця інформація ніяких чином не випливає на законність самого висновку. Апелянт також наголошує на недоведеність тверджень про можливе завдання шкоди природно-заповідному фонду України з посиланням на відповідні нормативно-правові акти.  Відтак, вважає, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення не встановлено,  а позивачем не надано жодних доказів порушення відповідачем процедури оцінки впливу на довкілля, безпідставного чи необґрунтованого  неврахування чи неналежного врахування результатів участі громадськості. Інших порушень законодавства в сфері  оцінки впливу на довкілля.
Представник апелянта, у судовому засідання, вимоги апеляційної скарги підтримав та просить таку задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
Представник позивача, у судовому засіданні в режимі відеоконференції, вимоги апеляційної скарги заперечив, просить відмовити в задоволенні такої в повному обсязі та залишити в силі рішення суду першої інстанції. 
Інші особи, у судове засідання не з`явилися, хоча  належним чином були  повідомлені про дату, час і місце судового засідання, що відповідно до частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає розгляду справи за їхньої відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін,  дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Встановлено, 04 грудня 2020 року Департаментом екології та природних ресурсів Закарпатської ОДА видано Висновок з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності   з вивчення геологічної будови та оцінки промислової нафтогазоносності олігоценових відкладів II ярусу Кросненської зони у межах Буковецької структури-пастки спорудженням (бурінням) пошукової свердловини № 1 Жденієвської площі розташованої на території Закарпатської області, Воловецький район, відповідно до спеціального дозволу на №4806 від 12.12.2016 року, АТ “Укргазвидобування”
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції   не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до п.З ч.4 ст.9 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» № 2059 від 23.05.2017 (далі – Закон № 2059)   в описовій частині висновку з оцінки впливу на довкілля наводиться інформація, в тому числі  і про враховані та відхилені зауваження та пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення.
Громадське обговорення у процесі оцінки впливу на довкілля проводиться з метою виявлення, збирання та врахування зауважень і пропозицій громадськості до планованої діяльності (ч. 1 ст.7 Закону № 2059).
Частиною 2 ст.7 цього ж Закону   встановлено, що громадськість має право подавати будь-які зауваження чи пропозиції, які, на її думку, стосуються планованої діяльності, без необхідності їх обґрунтування. Зауваження та пропозиції можуть подаватися в письмовій формі (у тому числі в електронному вигляді) та усно під час громадських слухань із занесенням до протоколу громадських слухань. Письмові зауваження і пропозиції подаються під час громадського обговорення протягом строків, визначених частиною сьомою статті 5 цього Закону та частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.7 Закону  громадське обговорення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля, проводиться згідно із статтею 5 цього Закону.
Згідно ч.6 ст.7 Закону про громадське обговорення планованої діяльності після подання звіту з оцінки впливу на довкілля починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про початок громадського обговорення звіту з оцінки впливу на довкілля та надання громадськості доступу до звіту з оцінки впливу на довкілля для ознайомлення в порядку, визначеному статтею 4 цього Закону, і триває не менше 25 робочих днів і не більше 35 робочих днів. Усі пропозиції та зауваження громадськості, одержані протягом встановленого строку, підлягають обов`язковому розгляду уповноваженим територіальним органом, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноваженим центральним органом. Пропозиції, надані після встановленого строку, не розглядаються. У разі ненадання зауважень та пропозицій протягом визначеного строку вважається, що зауваження та пропозиції відсутні.
Уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган забезпечує підготовку звіту про громадське обговорення. Невід`ємною частиною звіту про громадське обговорення є відомості про оприлюднення інформації в порядку,  значеному статтею 4 цього Закону, та підтвердження такого оприлюднення, перелік матеріалів, наданих на розгляд громадськості, протоколи громадських слухань, усі отримані письмові зауваження і пропозиції громадськості, а також таблиця із зазначенням інформації про повне врахування, часткове врахування або обґрунтоване відхилення отриманих під час громадського обговорення зауважень та пропозицій (ч.7. ст.  Закону № 2059).
Висновок з оцінки впливу на довкілля надається суб`єкту господарювання безоплатно протягом 25 робочих днів з дня завершення громадського обговорення, а в разі здійснення процедури оцінки транскордонного впливу - з дня завершення цієї процедури та затвердження рішення про врахування результатів оцінки транскордонного впливу на довкілля. До висновку з оцінки впливу на довкіллі додається звіт про громадське обговорення ( ст.9 Закону № 2059).
Згідно ч.7 ст.5 Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля»   протягом 20 робочих днів з дня офіційного оприлюднення повідомлення про плановану діяльність, яка підлягає оцінці впливу на довкілля, громадськість може надати уповноваженому територіальному органу, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою цієї статті, - уповноваженому центральному органу зауваження і пропозиції до планованої діяльності, обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля. У разі отримання зауважень і пропозицій громадськості відповідний уповноважений орган повідомляє про них суб`єкту господарювання у спосіб, відповідно до якого було подано повідомлення, та надає йому копії зауважень і пропозицій протягом трьох робочих днів з дня їх отримання.
Суб`єкт господарювання забезпечує підготовку звіту з оцінки впливу на довкілля і несе відповідальність за достовірність наведеної у звіті інформації згідно з законодавством (ч. 1 ст.6 Закону).
Відповідно до   ч.2 ст.6 Закону Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля» звіт з оцінки впливу на довкілля включає, зокрема і усі зауваження і пропозиції, що надійшли до уповноваженого територіального          органу,          а          у          випадках,          визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - до уповноваженого центрального органу після оприлюднення ними повідомлення про плановану діяльність, а також таблицю із зазначенням інформації про повне врахування, часткове врахування або обґрунтування відхилення отриманих під час громадського обговорення зауважень та пропозицій, що надійшли в порядку, передбаченому частиною сьомою статті 5 цього Закону.
Суд апеляційної інстанції вважає, що з наведених положень Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля» можна дійти наступного висновку про те, що громадське обговорення передбачає дві стадії:
-          громадське обговорення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля (ст.5, чч.2,4 ст.7 Закону);
-          громадське обговорення планованої діяльності після подання звіту з оцінки впливу на довкілля проводиться у формі громадських слухань та у формі надання письмових зауважень і пропозицій (у тому числі в електронному вигляді) (ч.5. ст.7 Закону про ОВД).
Зауваження та пропозиції громадськості на етапі громадського обговорення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації розглядаються суб`єктом господарювання та включаються ним до Звіту з оцінки впливу на довкілля.  Зауваження та пропозиції громадськості на етапі громадського обговорення   після подання звіту  з оцінки впливу на довкілля в          обов`язковому          порядку розглядаються уповноваженим органом та відображаються ним в Звіті про    громадське обговорення планованої діяльності (чч. 5. 6, 7 ст.7 Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля»).
В описовій частині висновку з оцінки впливу на довкілля наводиться інформація, в т. ч. і про враховані та відхилені зауваження та пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення (п.3 ч.4 ст.9 Закону   України «Про  оцінку впливу на довкілля»).
Колегія суддів зазначає, що вищевказані вимоги Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля» при наданні оскаржуваного Висновку  були  виконані відповідачем в повному обсязі.
Також, всі зауваження та пропозиції подані громадськістю на стадії громадське обговорення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації, що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля, а саме  гр. ОСОБА_1 від 07.09.2020 р. та 11.09.2020; гр. ОСОБА_2 від 08.09.2020; гр. ОСОБА_3 від 10.09.2020 та громадської організації «Національна лісова система» від 10.09.2020 № 101.», містяться у Звіті з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності з вивчення геологічної будови та оцінка промислової нафтогазоносності олігоценових відкладів II ярусу Кросненської зони у межах Буковецької структури-пастки спорудженням (бурінням) пошукової свердловини № 1 Жденієвської площі розташованої на території Закарпатської області, Воловецький район, відповідно до спеціального дозволу на №4806 від 12.12.2016 року, AT «Укргазвидобування», код ЄДРПОУ 30019775 (стор. 149, додаток К ст.210-237) (наділі Звіт з ОВД).
Детальна інформація про врахування, часткове врахування та обґрунтоване неврахування цих зауважень та пропозицій третьою особою - AT «Укргазвидобування», наведена в Звіті з ОВД - додатку Л (стор.238-258) і Додатку Н (стор. 262-263).
Судом першої інстанції було неправильно застосовано положення п.3 ч.4 ст.9 Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля», оскільки Закон не вимагає наведення безпосередньо у Висновку з ОВД деталізації всіх зауважень та пропозицій громадськості на стадії громадське обговорення обсягу досліджень та рівня деталізації інформації що підлягає включенню до звіту з оцінки впливу на довкілля та відповідно детальної інформації про їх врахування, часткове врахування або обґрунтоване відхилення суб`єктом господарювання, так як така інформація є складовою Звіту з ОВД (ч.2 ст.6 Закону про ОВД). Всі зауваження та пропозиції подані громадськістю на стадії громадське обговорення планованої діяльності та таблиця врахування цих зауважень та пропозицій містяться у Звіті про громадське обговорення планованої діяльності, який є невід`ємною частиною Висновку з ОВД (ч.6 ст.9 Закону про ОВД), про що також зазначено на ст.2 Висновку з ОВД.  
Щодо висновку суду в оскаржуваному рішенні про відсутність у Висновку з ОВД інформації про точне місце розташування кожної планової свердловини, їх кількості, кадастрових номерів земельних ділянок, що свідчить про неможливість проведення об`єктивної оцінки впливу на довкілля та допускає можливість впливу планованої діяльності на об`єкти природно-заповідного фонду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на наступне.                                      
Перелік видів планованої діяльності та об`єктів, які можуть мати значний вплив на довкілля і підлягають оцінці впливу на довкілля визначено ст. 3 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» та поділено на першу та другу категорії. До другої категорії включено зокрема:
п.1 ч.3 - глибоке буріння, у тому числі геотермальне буріння, буріння з метою зберігання радіоактивних відходів, буріння з метою водопостачання (крім буріння з метою вивчення стійкості ґрунтів).
Вимоги до Висновку з оцінки впливу на довкілля регулюються положеннями ст.9 Закону про ОВД, зокрема вказано, що   уповноважений центральний орган видає висновок з оцінки впливу на довкілля, яким виходячи з оцінки впливу на довкілля планованої діяльності, зокрема величини та масштабів такого впливу (площа території та чисельність населення, які можуть зазнати впливу), характеру (у тому числі - транскордонного), інтенсивності і складності, ймовірності, очікуваного початку, тривалості, частоти і невідворотності впливу (включаючи прямий і будь-який опосередкований, побічний, кумулятивний, транскордонний, короткостроковий, середньостроковий та довгостроковий, постійний і тимчасовий, позитивний і негативний впливи), передбачених заходів, спрямованих на запобігання, відвернення, вимкнення, зменшення, усунення впливу на довкілля, визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності та визначає екологічні умови  її провадження.
Висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні вимоги  провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї  статті, є   обов`язковими. Висновок з оцінки впливу на довкілля враховується при прийнятті рішення про провадження планованої діяльності та може бути підставою для відмови у видачі рішення про провадження планованої діяльності.
В описовій частині висновку з оцінки впливу на довкілля наводиться інформація, в тому числі    і про  здійснену процедуру оцінки впливу на довкілля; врахування звіту з оцінки впливу на довкілля; враховані та відхилені зауваження та пропозиції, що надійшли під час громадського обговорення.
У висновку з оцінки впливу на довкілля уповноважений територіальний орган, а у випадках, визначених частинами третьою і четвертою статті 5 цього Закону, - уповноважений центральний орган зазначає тип, основні характеристики та місце провадження планованої діяльності  визначає допустимість чи обґрунтовує недопустимість провадження планованої діяльності; встановлює умови використання території та природних ресурсів під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності; встановлює умови щодо охорони довкілля та забезпечення екологічної безпеки під час виконання підготовчих і будівельних робіт та провадження планованої діяльності; встановлює умови щодо запобігання виникненню надзвичайних ситуацій та усунення їх наслідків; встановлює умови щодо зменшення транскордонного впливу планованої діяльності, щодо якої здійснювалася процедура оцінки транскордонного впливу; якщо з оцінки впливу на довкілля випливає необхідність: здійснення компенсаційних заходів - покладає обов`язок із здійснення таких заходів; запобігання, уникнення, зменшення (пом`якшення), усунення, обмеження, а також моніторингу впливу планованої діяльності на довкілля - покладає обов`язок із здійснення відповідних дій; здійснення додаткової оцінки впливу на довкілля на іншій стадії проектування - визначає строки та обґрунтовує вимоги щодо її здійснення; додаткова оцінка впливу на довкілля здійснюється за процедурою, передбаченою цим Законом; здійснення післяпроектного моніторингу - визначає порядок, строки та вимоги до його здійснення.
Якщо з оцінки впливу на довкілля з розглянутих виправданих альтернативних варіантів виявляється екологічно обґрунтованим варіант, відмінний від запропонованого суб`єктом господарювання, за письмовою згодою із суб`єктом господарювання у висновку з оцінки впливу на довкілля зазначається погоджений варіант здійснення планованої діяльності.
Колегія суддів наголошує, що Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля» не містить визначення поняття місце провадження планованої діяльності, як і підзаконні нормативні акти видані на його виконання.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності нафтогазової галузі України та відносини, пов`язані з особливостями користування нафтогазоносними надрами, видобутком, транспортуванням, зберіганням та використанням нафти, газу та продуктів їх переробки з метою забезпечення енергетичної безпеки України, розвитку конкурентних відносин у нафтогазовій галузі, захисту прав усіх суб`єктів відносин, що виникають у зв`язку з геологічним вивченням нафтогазоносності надр, розробкою родовищ нафти і газу, переробкою нафти і газу, зберіганням, транспортуванням та реалізацією нафти, газу та продуктів їх переробки, споживачів нафти і газу та працівників галузі, регулює Закон України «Про нафту і газ».
В ст. 1 цього Закону наведено значення термінів, зокрема:користування нафтогазоносними надрами - геологічне вивчення і розробка нафтогазоносних надр з метою пошуку та розвідки родовищ нафти й газу, видобутку нафти й газу або їх зберігання, повернення супутніх і стічних вод, інших відходів, що видобуваються в процесі розвідки і розробки родовищ нафти і газу; об`єкти нафтогазовидобування - об`єкти, призначені для геологічного вивчення, у тому числі дослідно-промислової розробки та видобування вуглеводнів. До об`єктів нафтогазовидобування належать: нафтові та газові свердловими, газопроводи-шлейфи. установки комплексної підготовки газу, установки підготовки газу, установки попередньої підготовки газу, установки комплексної підготовки нафти, тимчасові дослідно-промислові установки підготовки нафти і газу, дотискувальні компресорні станції та інші об`єкти, пов`язані з експлуатацією об`єктів нафтогазовидобування; геологічне вивчення нафтогазоносності надр - комплекс робіт (геологічне  знімання, геофізичні, геохімічні, аерокосмогеологічні дослідження, прямі пошуки, буріння і випробування свердловин, дослідно-промислова розробка, науково-дослідні і тематичні роботи, їх аналіз та узагальнення), що проводяться з метою розміщення геологічної будови і нафтогазоносності надр на певній території; ділянка нафтогазоносних надр - обмежена по площі і глибині частина земної кори, на яку у встановленому порядку надається спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами; спеціальний дозвіл на користування нафтогазоносними надрами - документ, видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр і засвідчує право чи фізичної особи, якій цей документ виданий, на користування нафтогазоносними надрами протягом часу, в межах ділянки надр, на умовах, передбачених у цьому документі.
Встановлено, що Акціонерне Товариство «Укргазвидобування» отримало в установленому порядку спеціальний дозвіл №4806 від 12.12.2016 року, строком дії 20 років - до 12.12.2036 року, на користування надрами Жденієвської площі 1 - ПнШ 48° 50' 09" , СхД 22° 52' 36"; 2 - 48° 51' 38", 22° 57* 32"; 3 - 48° 45' 57", 23° 03' 14"; 4 - 48° 43' 44", 22° 57' 19" (географічні координати). Місцезнаходження - Закарпатська область Воловецький район (на теперішній час Мукачівський район).
Саме відповідно до цього дозволу та у встановлених ним межах і заплановано здійснити буріння пошукової свердловини №1 Жденієвської площі. З географічними координатами устя свердловини (X - 5414558, У - 4643140).
Тобто, місцем здійснення планованої діяльності з буріння свердловини №1 як і буріння інших свердловин, в разі необхідності, є Жденієвська площа, яка знаходиться на території Воловецького району, який в результаті адміністративно-територіальної реформи увійшов до складу Мукачівського району Закарпатської області.
Відповідно, саме ця інформація про місце провадження планованої діяльності і зазначена на стор. З, 4, 10 оскаржуваного Висновку з ОВД.
Колегія суддів звертає увагу на те, що планована діяльність з буріння інших свердловин буде здійснюватись за типовою схемою (Типова конструкція свердловини; Типовий майданчик бурової; Додаток В Типова схема розміщення бурового обладнання - стор. 22, 52, 169 Звіту з ОВД), аналогічно свердловини №1, з аналогічними глибинами до 1 600 м (стор. 5 Висновку з ОВД), в межах Жденієвської площі (стор. 4. 10 Висновку з ОВД), з використанням аналогічного обладнання (стор. 4, 5, 11 Висновку з ОВД), тим самим розміром земельної ділянки під буровий майданчик ( стор. 6. 10 Висновку з ОВД) га з аналогічними екологічними умовами провадження планованої діяльності (стор. 22-24 Висновку з ОВД).
Екологічними умовами провадження планованої діяльності (ст.22 Висновку з ОВД) встановлено виконання робіт проводити на підставі угод з власниками землі або за погодженням із землекористувачами (ст.97 Земельний кодекс України).
Земельні ділянки для потреб проведення геологорозвідувальних робіт геологічного вивчення) шляхом буріння розвідувальних (пошукових) свердловин надаються в користування згідно ст.97 Земельного кодексу України, в ч. 1  якої  зазначено: «Підприємства, установи та організації, які здійснюють геологознімальні, пошукові, геодезичні та інші розвідувальні роботи, можуть проводити такі роботи на підставі угоди з власником землі або за погодженням із землекористувачем».
Зокрема, згідно ч. 4. ст.66 Земельного кодексу України земельні ділянки усіх форм власності та категорій надаються власникам спеціальних дозволів на дослідно-промислову розробку родовищ бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування бурштину, інших корисних копалин загальнодержавного значення шляхом встановлення земельних сервітутів згідно з межами та строками дії відповідних спеціальних дозволів на користування надрами (із автоматичним продовженням строку дії сервітуту в разі продовження строку дії відповідного спеціального дозволу на користування надрами) без зміни цільового призначення цих земельних ділянок, крім земель природно-заповідного фонду, зздоровчого призначення, рекреаційного призначення, історико-культурного призначення та водного фонду».
Відтак, ні Закон  України «Про  оцінку впливу на довкілля», ні постанова КМ України 1026 від 13.12.2017, не вимагають зазначення у висновку з оцінки впливу на довкілля точного місця розташування планованої діяльності, кадастрових номерів земельних ділянок та правовстановлюючих документів на них.
Відповідно, відсутність точних координат свердловин (крім св.№1 Жденієвська) жодним чином не впливає на об`єктивність проведеної оцінки впливу на довкілля.
Щодо висновків суду першої інстанції про можливість    впливу планованої діяльності на об`єкти природно-заповідного фонду (надалі - ПЗФ) та можливість її здійснення на таких територіях, колегія з такими висновками не згодна з огляду на наступне. 
У Висновку з оцінки впливу на довкілля (ст.ст. 17-18) зазначено про те, що згідно оприлюдненої заявником додаткової інформації (04.11.2020 ) в Єдиному реєстрі з ОВД в межах Жденієвської площі Воловецького району знаходяться об`єкти природно-заповідного фонду, а саме заказники загальнодержавного значення: потік Оса (з 1998) - 500 га, Росішний
1974)          — 461 га; пам 'ятки природи загальнодержавного значення: Гора Високий камінь
1975)          - 22 га; заказники місцевого значення: Пікуй (1990) - 425,3 га, Бузок (1984) - 6 Привододільний (2020) - 722 га, Голиця (1990) - 80 га; пам 'ятки природи місцевого значення: Бузок угорський (1969) — 6 га, Тис Ягідний (1984) — 1,5 га, свердловина Гідрологічна (1984) - 3 га. Згідно Звіту в межах планової діяльності знаходиться природний об`єкт міжнародного значення «Смарагдової мережі» Полонинський хребет (UA000610).
Відповідно до ст.5 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» завдання, науковий профіль, характер функціонування і режим територій та об`єктів природно-заповідного фонду визначаються у положеннях про них, які розробляються відповідно до цього Закону, і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду загальнодержавного значення; обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань хорони навколишнього природного середовища - щодо територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення.
Завдання, особливості природоохоронного режиму пам`яток природи та аповідних урочищ визначаються на основі цього Закону безпосередньо в їх первинних опікових документах.
Безпосередньо в межах Жденієвської площі знаходяться тільки чотири об`єкті природно заповідного фонду на відстані від устя свердловини №1 Жденієвська: Гора Високий камінь   11,6 км - пам`ятка природи загальнодержавного значення - площею 22 га, розташована на території Воловецького району Закарпатської оласті в кварталі 14 виділи 2, 3 Підполозького лісництва та в кварталі 13 виділи 6, 7,  11 Нижньоворітського лісництва ДП "Воловецьке лісове господарство" - п.1.3 Положення про комплексну пам`ятку природи загальнодержавного значення "Гора Високий Камінь  - наказ Міністерства екології та природних ресурсів України від 28.03.2012р. № 188; Тис Ягідний – 7,28 км. - місцевого значення - загальною площею 1,5 га, розташована у таких кварталах: 6 (виділ 28), 10 (виділ 47) Підполозянського лісництва державного підприємства „Воловецьке лісове господарство" (далі - Землекористувач) Воловецького району Закарпатської області - п. 1.3 Положення про ботанічну пам`ятку природи місцевого значення „Тис ягідний", затверджене розпорядженням Закарпатської ОДА від 01.04.2020 р. №184;  свердловина №1 (Гідрологічна) - 5,87 км - Гідрологічна пам`ятка природи місцевого значення "Свердловина  1" (далі - Пам`ятка природи) загальною площею 0,5 га розташована у кварталі 6 (виділ 32) Підполозянського лісництва державного підприємства „Воловецьке лісове господарство" (далі - Землекористувач) Воловецького району Закарпатської області - п.1.3 Положення Про гідрологічну пам`ятку природи місцевого значення „Свердловина № 1", затвердженого розпорядженням Закарпатської ОДА від 01.04.2020 р, №184; Бузок – 9,67 км - загальною площею 6,0 га розташований у кварталі 18 виділи 4, 5) Жденіївського лісництва державного підприємства «Воловецьке лісове господарство» (далі - Землекористувач) Воловецького району Закарпатської області, п.1.3 Положення про ботанічний заказник місцевого значення «Бузок», затверджене розпорядженням Закарпатської ОДА від 01.04.2020 р. №184.  
Частково в межах Жденієвської площі знаходяться заказники місцевого значення: г. Пікуй, площею 425,3 га, розташований у кварталах 20, 21 Пашківецького лісництва, у кварталах 2 (виділи 1 - 14), 5 (виділи 1 - 6) Нижньоворітського лісництва, кварталах 1 (виділи 1 - 15), 5 (виділи 24, 25, 26), 6 (виділи 29, 30, 31) Підполозянського лісництва державного підприємства „Воловецьке лісове сподарство" - п. 1.3 Положення про ботанічний заказник місцевого значення „Пікуй", затверджене  розпорядженням Закарпатської ОДА від 01.04.2020 р. №184; привододільний - 722 га, розташований у таких кварталах: 1, 2, 3,4, 17 державного підприємства „Воловецьке лісове господарство"  Воловецького району Закарпатської області п. 1.3 положення про  лісовий заказник місцевого значення „Привододільний", затверджене  розпорядженням Закарпатської ОДА від 13.02.2020 р. №80.
До земель природно-заповідного   фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва) (ст.44 Земельного кодексу України).
Згідно ч.1  ст.461 Земельного кодексу України, землі територій та об`єктів природно-заповідного фонду використовуються з урахуванням обмежень у їх використанні, визначених відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України" та положеннями про ці території, об`єкти.
Згідно ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням. Аналогічна заборона встановлена ст.ст. 16, 32, 33, 36, 38 цього Закону.
Згідно ст.7 Закону України «Про природно-заповідний фонд» межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства.
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі,  розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель. їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.
Відомості з державного земельного кадастру є відкритими та загальнодоступними, крім випадків передбачених цим законом (ст.38 Закону України Про державний земельний кадастр»). Тобто, відвести земельну ділянку для потреб буріння на територіях об`єктів природно-заповідного фонду згідно чинного законодавства є неможливим.
Відповідно до ч.2 ст.9 Закону про ОВД висновок з оцінки впливу на довкілля є обов`язковим для виконання. Екологічні умови провадження планованої діяльності, зазначені у частині п`ятій цієї статті, є обов`язковими. Наслідком порушення такої умови є заборона (зупинення) та припинення діяльності підприємства згідно ст.16 Закону України «Про  оцінку впливу на довкілля».
Також, вплив на довкілля обмежений санітарно-захисною зоною (СЗЗ). Санітарно- захисна зона витримана, розмір СЗЗ відповідно до законодавства 500 м (Державні санітарні правила планування та забудови населених пунктів, затверджені наказом МОЗ України від 19.06.1996 р. №173). Оцінка здійсненна на основі існуючих методик та рекомендацій.
Відтак, суд приходить до висновку, що AT «Укргазвидобування» здійснює свою діяльність у суворому дотриманні природоохоронного законодавства України, з додержанням екологічних і санітарно-гігієнічних обмежень, а можливість здійснення планованої діяльності в межах територій об`єктів ПЗФ виключена.
Зазначаючи в Звіті з оцінки впливу на довкілля планової діяльності на стор.40 про те, що «Згідно Звіту в межах планованої діяльності знаходиться природний об 'єкт міжнародного значення «Смарагдової мережі» Полонинський хребет (UA000610)» заявник (третя особа) під поняттям планованої діяльності мав на увазі діяльність з геологічного вивчення, дослідно-промислової та промислової розробки Жденієвської площі та те, що саме в межах цієї площі знаходиться вищезгаданий кандидат в об`єкти Смарагдової мережі, а не в межах планованої діяльності з спорудження свердловини №1 цієї площі.  
Судом встановлено, що на сторінці 9 висновку з ОВД зазначено, що планована діяльність буде здійснюватись на земельних ділянках, що не знаходяться на територіях об`єктів природно-заповідного фонду.
Більше того, планована діяльність з буріння пошукової (розвідувальної) свердловини №1 Жденієвської площі має чітко визначені координати (Х-55414558, Y-4643140).
Метою створення Смарагдової мережі Європи є збереження природної фауни, флори та оселищ. Вона була ініційована та координується Бернською конвенцією про охорону дикої флори та фауни і природних середовищ існування в Європі 19.09.1979).  
Дана конвенція не встановлює заборон на здійснення господарської діяльності, а встановлює обов`язок для держав-підписантів Конвенції вживати законодавчі та адміністративні заходи по захисту середовищ існування видів дикої флори та фауни.
При розробці звіту з ОВД частково враховано, що Жденієво може входити до «Смарагдової мережі», оскільки   Полонинський хребет   відноситься до тіньового списку, не затвердженого в установленому порядку та є кандидатом на включення в цей список, який міститься за посиланням на сайті          Смарагдова          мережа України.
Суд зауважує, що національним законодавством не передбачено механізмів та інструментів щодо віднесення будь-яких територій до даної мережі. Також, немає офіційного реєстру щодо територій, які можуть бути до нього включені.
Даний об`єкт не є об`єктом природно-заповідного фонду в розумінні Закону України «Про природно-заповідний фонд» та інших законів України, не включений в список об`єктів Смарагдової мережі офіційно, не винесений в натурі на місцевості та не нанесений на Публічну кадастрову карту України.
Крім того, відсутній національний закон, який би визначав правовий статус об`єктів Смарагдової мережі на території України.
Відповідно до ч.2 ст.12 Закону України «Про оцінку впливу на довкілля» підставами скасування висновку з оцінки впливу на довкілля є порушення процедури здійснення оцінки впливу на довкілля, безпідставне та необґрунтоване неврахування ти неналежне врахування результатів участі громадськості, інші порушення законодавства у сфері оцінки впливу на довкілля.
З огляду на викладене можна зробити висновок про те, що судом при прийнятті оскаржуваного рішення не встановлено, а позивачем не надано жодних доказів порушення Відповідачем процедури оцінки впливу на довкілля, безпідставного та необґрунтованого неврахування чи неналежного врахування результатів участі громадськості, інших порушень законодавства у сфері оцінки і пливу на довкілля.
Відповідно до статті 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. 04.11.1950 року підписано Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11.09.1997 року (далі також - Конвенція).
Європейською Комісією за демократію через право (Венеціанською Комісією) у Доповіді «Про верховенство права», що затверджена Венеціанською комісією на 86 пленарному засіданні (Венеція, 25-26.03.2011 року), зазначено, що однією зі складових верховенства права є правова визначеність, яка вимагає, щоб правові норми були чіткими й точними, спрямованими на те, щоб забезпечити постійну прогнозованість ситуацій правовідносин, що виникають (пункти 41, 46).
Також, у рішенні Конституційного Суду України в від 29.06.2010 року №17   2010 вказано, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.
Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) неодноразово висловлював свою позицію, у відповідності до якої принцип верховенства права вимагає дотримання вимог "якості" закону, яким передбачається втручання у права особи, основоположні свободи. Зокрема, на думку суду, вираз "згідно із законом"   насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права, тлумачитися у спосіб, сумісний з верховенством права і найбільш сприятливий для особи (рішення у справах "Полторацький проти України" (Poltoratskiy Ukraine) від 29.04.2003, заява №38812/97, §155, "Олександр Волков проти України" Olcksandr Volkov v. Ukraine), від 09.01.2013. заява №21722/11, §170, "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine) від 14.10.2010, заяви №23759/03 та №37943/06, §57).
При цьому, під терміном "закон" слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" і "передбачуваності". "Закон" повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (рішення у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), рішення від 23.06.1995, заява №18139/91, §37).
З пунктів 2-3 статті 9 Конвенції слідує, що доступ до процедури перегляду прийнятих рішень в суді забезпечується в рамках національного законодавства Сторони, а наявність достатньої зацікавленості та факт порушення того чи іншого права визначаються згідно з положеннями національного законодавства і залежно від мети надання зацікавленій громадськості широкого доступу до правосуддя в рамках Конвенції.
При цьому, під терміном "закон" слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам "доступності" і "передбачуваності". "Закон" повинен бути належним чином доступним: громадянин повинен мати змогу отримати адекватну інформацію за обставин застосування правових норм у конкретному випадку. Крім того, норма не може розглядатися як «закон», якщо її не сформульовано з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку. Громадянин повинен мати можливість - у разі необхідності за належної правової допомоги - передбачити, наскільки це розумно за конкретних обставин, наслідки, до яких може призвести певна дія (рішення у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom), рішення від 23.06.1995, заява №18139/91, §37).
З пунктів 2-3 статті 9 Конвенції слідує, що доступ до процедури перегляду прийнятих рішень в суді забезпечується в рамках національного законодавства Сторони, а наявність достатньої зацікавленості та факт порушення того чи іншого права визначаються згідно з положеннями національного законодавства і залежно від мети надання зацікавленій громадськості широкого доступу до правосуддя в рамках Конвенції.
У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі «Перегяка та Шереметьев проти України»).
Також, суд апеляційної інстанції застосовує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладену  у рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», де вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
З огляду на все  вищевказане, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції ці обставини не враховано та безпідставно прийнято рішення про  задоволення  адміністративного позову.
Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального   права, що відповідно до частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні  позову в повному обсязі.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 328 КАС України, суд – 
                                                     ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Укргазвидобування"   – задовольнити.
Рішення Закарпатського     окружного адміністративного суду від  30 червня    2021 року у справі № 260/4588/20 – скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову Громадської організації "Юристи за екологію"   до Департаменту екології та природних ресурсів Закарпатської обласної державної адміністрації    за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача -  Акціонерного товариства "Укргазвидобування"   про визнання протиправним та скасування висновку  – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття  та може бути оскаржена у касаційному порядку,  виключно у випадках, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України, шляхом  подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів  з дня складення  повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос	
судді	 	Р. В. Кухтей	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк	
Повне судове рішення складено 28  грудня 2021 року у звязку із перебуванням судді Судової-Хомюк Н.М. у відпустці.