Ухвала
 
17 січня 2022 року
м. Київ
 
справа № 278/2604/19
провадження № 61-19634ск21 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
01 грудня 2021 року Військова частина НОМЕР_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року.
Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху та встановлено строк для подання касаційної скарги у новій редакції, у якій необхідно зазначитипідставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та яка відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, додати до неї копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи. Скаржника повідомлено про наслідки невиконання вимог ухвали суду.
28 грудня 2021 року указану ухвалу Верховного Суду отримано скаржником, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
На виконання вимог наведеної ухвали Верховного Суду Військова частина НОМЕР_1  подаладо Верховного Суду касаційну скаргу у новій редакції, у якій узагальнено посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
Разом з тим доводи скаржника зводяться до необхідності переоцінки доказів 
у справі, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу.
Тому посилання скаржника на не дослідження судами доказів не є самостійною підставою для відкриття касаційного провадження (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України). 
З огляду на зазначене, недоліки вказані в ухвалі Верховного Суду від 13 грудня 2021 року, не усунуто. 
Відповідне невиконання вимог процесуального закону при поданні касаційної скарги унеможливлюють вирішення питання про відкриття касаційного провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо скаржник не усунув недоліки скарги 
у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається скаржнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.
Керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 21 грудня 2019 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним рішення та зобов`язання вчинити певні дії вважати неподаною та повернути скаржнику.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                      Є. В. Краснощоков